ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/2391/25 
Провадження №3/477/74/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року місто Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Козаченко Р.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Котовськ Одеської області, громадянки України, військовослужбовця Збройних Сил України, начальника служби інженерно-інфраструктурного забезпечення тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2025 року о 22:00, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, займаючи посаду начальника служби інженерно-інфраструктурного забезпечення тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується поблизу АДРЕСА_2 , діючи умисно та протиправно, в умовах особливого періоду, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебувала на території військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
На виклик до суду ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно частини 3 статті 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частинами 1 або 2 цієї статті, зокрема виконання військової служби в нетверезому стані, появу військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, якщо такі дії вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків; документами та речовими доказами тощо.
Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оборону України” особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом в.о. Президента України від 17 березня 2014 року “Про часткову мобілізацію” № 303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII “Про затвердження Указу Президента України “Про часткову мобілізацію”, та ст.ст. 4, 11 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року на території України було оголошено про часткову мобілізацію.
Крім того, Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про загальну мобілізацію” затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 “Про загальну мобілізацію”, відповідно до якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України на території України оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 днів, яка в подальшому була продовжена відповідними Законами України і триває до тепер.
При цьому, Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року було затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року “Про введення воєнного стану в Україні”, яким в період з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який потім був продовжений відповідними Законами України і триває до нині.
Відповідно до п. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року (далі — Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами. 
В п. 11 Статуту передбачено які на військовослужбовців покладено обов`язки для необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Пунктом 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. 
Також, пунктом 127 Статуту визначено, що солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. 
В пункті 128 Статуту закріплено, що солдат зобов`язаний зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. 
При цьому в ст. 26 Статуту закріплено, що військовослужбовець залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несе дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби при перебуванні на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Статтею 266-1 КУпАП передбачено порядок огляду військовослужбовця на визначення стану сп`яніння. 
Так, до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому записана суть правопорушення, яке зазначено вище, окрім документів щодо особи військовослужбовця, додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1522 від 26 жовтня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовилася від медичного огляду.
Також до матеріалів справи додано пояснюючі заступника начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та начальника тилу – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , згідно яких 26 жовтня 2025 року, близько 22:00, на території військової частини НОМЕР_1 було виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, запах алкоголю з ротової порожнини).
Враховуючи ці докази, слід дійти висновку, що вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП, а саме - з`явилася на території військової частини в місці дислокації та виконувала службові обов`язки в нетверезому стані в умовах дії особливого періоду.
Відповідно пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
На підставі частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила правопорушення 26 жовтня 2025 року, справа про адміністративне правопорушення відносно неї надійшла до суду 31 жовтня 2025 року, була призначена до розгляду на 21 листопада 2025 року, але розгляд був відкладений через її неявку. В подальшому засідання в справі, призначені на 09 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року не відбулися через відключення електроенергії в районі розташування суду згідно графіків відключень ДТЕК, що було пов`язано з ушкодженням енергетичних об`єктів внаслідок ракетних обстрілів збройних формувань РФ.
Строк накладення адміністративного стягнення закінчився 26 січня 2026 року.
Оскільки, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 минуло більше ніж три місяця з дня вчинення правопорушення, справа про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 172-20 КУпАП, відносно неї підлягає закриттю.
Керуючись статтями 38, 247, 283-285 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП. 
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 3 статті 172-20 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Вітовський районний суд Миколаївської області. 

Суддя         Р.В. Козаченко