Справа № 686/20197/25
Провадження № 2/686/324/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Стефанишина С.Л.,
при секретарі судового засідання – Демяновій О.В.,
за участю: представника позивача – Сандакова О.В.,
представника відповідача – Бринцевої С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором поставки, -

встановив:
16.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором поставки, в обґрунтування якого зазначено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір поставки №10-02/06 від «29» вересня 2023 року. В свою чергу, відповідачка, припинивши підприємницьку діяльність «02» лютого 2024 року та не повідомивши про це позивача, ввела останню в оману, продовжуючи замовляти товар. Товар був поставлений за накладною № НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року особі, яка не мала статусу суб`єкта господарювання, на суму 72 144, 14 грн.
Водночас, згідно з умовами п. 4.3. укладеного між Сторонами Договору поставки термін оплати Товару, поставленого за видатковою накладною №НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року, настав «01» вересня 2024 року (дата поставки «01» серпня 2024 року + 31 календарний день = «01» вересня 2024 року)
Незважаючи на викладене, станом на 07.07.2025 року ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання з оплати Позивачу вартості Товару, поставленого за видатковою накладною № НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 72 144, 14 грн.
Також, відповідно до умов договору поставки від 29.09.2023 року, згідно наданих розрахунків позивачем нараховано інфляційні втрати на суму 9208,76 грн., пеня у розмірі 9580,90 грн. та відсотки у сумі 670940,50 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості становить 761874,30 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь разом із судовими витратами у вигляді сплати судового збору у розмірі 7618,74 грн.
Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позові підстав.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом об`єктивно встановлено, що «29» вересня 2023 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір поставки № 10-02/06 (далі – «Договір» або «Договір поставки»), відповідно до п. 1.1. якого Позивач зобов`язався поставляти та передавати у власність Відповідача Товар, а Відповідач у свою чергу, взяв на себе зобов`язання приймати поставлений Товар та сплачувати Позивачу його вартість.
У п. 2.1. вказаного Договору Сторони, погодили, що Товар за даним Договором постачається партіями. Повне найменування, кількість та вартість Товару, що входить до складу кожної партії, зазначаються в підписаних Сторонами видаткових (товарних) накладних.
П. 4.3. Укладеного між Сторонами Договору поставки встановлено, що Товар, який поставляється Покупцю за даним Договором, підлягає оплаті в розмірі його вартості, що вказана в накладних на передачу Товару Покупцеві, протягом 31 (тридцяти одного) календарних днів з моменту прийняття Товару Покупцем.
П. 5.2. вказаного Договору поставки визначено, що у разі порушення Відповідачем строків оплати вартості поставленого Товару, він зобов`язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також відсотки в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені та відсотків не є підставою для звільнення Відповідача від виконання зобов`язань в натурі.
П. 9.1. Договору поставки призначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором у повному обсязі. Даний договір укладений Сторонами на невизначений строк. При цьому кожна із сторін має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір шляхом надсилання відповідного письмового повідомлення іншій Стороні не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів до настання дати його розірвання.
У випадку, якщо на момент настання дати закінчення строку дії цього Договору або його дострокового розірвання у Покупця залишаться невиконані грошові зобов`язання перед Постачальником по сплаті вартості поставленого Товару, то Покупець у будь-якому випадку зобов`язаний сплатити Постачальнику вартість поставленого Товару до моменту настання дати припинення або розірвання данного Договору, навіть у випадку якщо строк настання сплати вартості поставленного Товару, встановлений пунктом 4.3. Договору, ще не настав.
На виконання умов вказаного Договору поставки «01» серпня 2024 року Позивач поставив та передав у власність Відповідача партію Товару вартістю 72 144, 14 грн., що підтверджується видатковою накладною № НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року.
Згідно з умовами п. 4.3. укладеного між Сторонами Договору поставки термін оплати Товару, поставленого за видатковою накладною № НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року, настав «01» вересня 2024 року (дата поставки «01» серпня 2024 року + 31 календарний день = «01» вересня 2024 року).
Незважаючи на викладене, станом на «07» липня 2025 року відповідачка не виконала свої зобов`язання з оплати Позивачу вартості Товару, поставленого за видатковою накладною № НМОНО013288 від «01» серпня 2024 року у сумі 72 144, 14 грн.
Таким чином, між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо невиконання відповідачем ОСОБА_2 , яка 02» лютого 2024 року припинила підприємницьку діяльність, грошових зобов`язань за договором поставки №10-02/06 від «29» вересня 2023 року, стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.
У ч. 1 ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Таким чином, оскільки відповідачка порушила виконання грошового зобов`язання перед Позивачем по оплаті вартості поставленого Товару в сумі 72 144, 14 грн., то зазначена сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .
Водночас, ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
При цьому ч. 2 ст. 625 ЦКУ встановлено, що боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Тобто, внаслідок невиконання боржником зобов`язання щодо оплати вартості товару у позивачки виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Згідно наданих стороною позивача розрахунків сума інфляційного збільшення боргу за період з 01.09.2024 року по 07.07.2025 року становить 9208,76 грн., пеня за період 01.09.2024 по 28.02.2025 року становить 9580,90 грн.
Вказані розрахунки заборгованості, надані позивачем суд сприймає як вірні та такі, що відповідають фактичним обставинам справи.
Разом з тим щодо нарахованих стороною позивача процентів суд враховує наступне.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Також, про неправомірність нарахування непропорційно великої суми компенсації, наголошувалось у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2025 року, справа №679/1103/23.
Так, згідно розрахунку позивача сума відсотків від заборгованості за договором поставки за період з 01.09.2024 року по 07.07.2025 року складає 670940,50 грн., що у дев`ять разів перевищує прострочений відповідачем борг по оплаті вартості поставленого товару.
Суд вважає, що позивачем нараховано непропорційно великий розмір процентів, який не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а відтак розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів слід зменшити до розміру простроченого боргу за оплату вартості товару, а саме – 72144,14 грн.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума грошових коштів у загальному розмірі 163077,94 грн., яка складається із: суми боргу за договором поставки – 72144,14 грн., інфляційного збільшення боргу – 9208,76 грн., нарахованої пені – 9580,90 грн. та відсотків у сумі 72144,14 грн.
Також, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1630,78 грн. (163077,94х7618,74:761874,30).
Зважаючи на викладене та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 611, 625, 626 ЦК України, суд -

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором поставки – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором поставки – 72144,14 грн., інфляційного збільшення боргу – 9208,76 грн., нарахованої пені – 9580,90 грн. та відсотків у сумі 72144,14 грн., а також судовий збір у розмірі 1630,78 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 20.03.2026 року.

Суддя Сергій Стефанишин