Справа № 199/3644/26
(1-кп/199/667/26) 
ВИРОК 
іменем України

27.03.2026 м. Дніпро 
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 12026047220000049 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2026, відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1  у місті Дніпропетровську, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.164 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року (справа № 199/2685/18) зобов`язаний до сплати коштів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25.04.2018 року і до досягнення дитиною повнолітття. Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про своє зобов`язання відповідно ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного кодексу України надавати дітям систематичну матеріальну допомогу, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, ігноруючи попередження державного виконавця, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням коштів на утримання дитини, маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту повідомлення державним виконавцем про рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року, починаючи з 01.05.2023 року по 01.03.2026 ОСОБА_3 , жодної виплати не здійснював, тим самим від сплати аліментів, встановлених рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року, злісно ухиляється, маючи при цьому дохід, достатній для виплати коштів на утримання малолітньої доньки.
В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_3 , відповідно до довідки, наданої державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, утворив заборгованість по сплаті аліментів за період ухилення від сплати аліментів з 01.05.2023 року по 01.03.2026 в сумі 164 088 грн. 63 коп., що значно перевищує сукупно суму виплат за три місяці відповідних платежів, що вказує на довгострокове, а значить злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані: 
- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. 
- письмова заява ОСОБА_5 законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.  
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і законного представника неповнолітньої потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них. 

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. 
Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. 
Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України, як такі що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, раніше не судимий.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:
вищенаведені обставини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України.
Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Разом з наведеним, призначення іншого виду покарання буде досить суворим, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та становити надмірний тягар для останнього. 
Речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. 
Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1(один) рік. 
На підставі ч.2 ст. 591 КК України покласти на  ОСОБА_3  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання  ОСОБА_3  обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. 
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського 
районного суду м. Дніпра ОСОБА_7