Справа № 758/13273/25 
Категорія 17 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Блащука А.М., за участю секретаря судового засідання Пащелопи Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року заявник звернулась із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка, в якій просить суд: встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 12.04.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходження ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка, ОСОБА_2 у період з 12.04.2022 по 04.07.2025.
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що, починаючи з 29.11.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.
Зазначає, що заявник та ОСОБА_2 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , щонайменше з 12.04.2022 по день його смерті та весь цей час заявник знаходилася на утриманні ОСОБА_2 , що підтверджується Актом про фактичне проживання від 12.08.2025 та показами свідків.
Під час сумісного проживання, починаючи з 12.04.2022, заявник перебувала на утриманні свого чоловіка, бо розмір призначеної їй пенсії за віком значно менший, ніж розмір пенсії, яку отримував чоловік заявника, а тому пенсія чоловіка заявника була постійним та основним джерелом для її існування.
Відповідно до інформації ПФУ, пенсія заявника щомісячно складає 3038 грн., в той час, як пенсія її чоловіка становить близько 23000 грн.
Вказує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів для існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зважаючи на це, заявник 25.07.2025 звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
01.08.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заявник отримала рішення про відмову в переході на пенсію чоловіка, оскільки, відповідно до матеріалів пенсійної справи та наданих документів, не підтверджено факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка на день його смерті.
У відмові пенсійного органу було зазначено, що документом, який засвідчує факт перебування на утриманні, приймається відповідний документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою або відповідне рішення суду.
Тобто пенсійному органу потрібне рішення суду про встановлення факту сумісного проживання заявника з чоловіком та знаходження заявника на його утриманні.
Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.
27.10.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
У судове засідання заявник не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, заяви про відкладення не подавались. В заяві про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні просить суд проводи розгляд справи за її відсутності.
У судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відзиві на позовну заяву просив суд проводити розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 29.11.2023 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2501.
Відповідно до свідоцтва про смерть, зареєстрованого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 67 років, про що 04 липня 2025 року складено відповідний актовий запис № 450.
На момент своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою, яка відмінна від адреси реєстрації заявника ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 2024/008899786 від 26.07.2024 заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За свого життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримував пенсію.
Отже заявниця як така, що досягнула пенсійного віку, має право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка.
25.07.2025 заявник звернулася до Пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
01.08.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заявник отримала рішення про відмову в переході на пенсію чоловіка, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи та наданих документів, не підтверджено факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка на день його смерті.
У відмові пенсійного органу було зазначено, що документом, який засвідчує факт перебування на утриманні, приймається відповідний документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою або відповідне рішення суду.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів для існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
У разі неможливості надати такі документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
В заяві про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка заявник зазначає, що вона та ОСОБА_2 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , щонайменше з 12.04.2022 по день його смерті та весь цей час заявник знаходилася на утриманні ОСОБА_2 .
На підтвердження зазначеного факту заявником надано суду акт про фактичне проживання без реєстрації ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 від 12.08.2025 № 71, підписаний мешканцями будинку та керівником ТОВ «УК-Політех».
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).
Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.
2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).
4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-IVпередбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів для існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).
Аналіз норм статей 4, 5, 10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина), які стали непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.
Отже заявниця, як така, що досягнула пенсійного віку, має право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка.
Заявниця перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком. Її страховий стаж становить 29 роки 10 місяці 1 день, розмір пенсії становить - 3038 грн. 00 коп.
В заяві про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка заявник зазначає, що чоловік останньої отримував пенсію в розмірі 23000 грн.
Отже, допомога, яка надавалася їй її чоловіком ОСОБА_2 була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Подружжя проживало разом до моменту смерті чоловіка заявника, а отже заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього.
Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).
Отже Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, ОСОБА_4 посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , проживала з ним спільно та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування.
Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення пенсії, суд дійшов висновку, що вимога заявниці про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. ст.4,5,13,19,76-81,89,133,141,258-259,263-265,279,354 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка - задовольнити.
Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 12.04.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходження ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка, ОСОБА_2 , у період з 12.04.2022 по 04.07.2025.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області, код ЄДРПОУ 21366538, 10028, м. Черкаси, просп. Хіміків, 50.

Суддя    А.М.Блащук