"19" березня 2026 р.     

Справа № 642/6956/25
Провадження №2/642/168/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Бородіної О.В.,
з участю секретаря – Брус М.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,- 
встановив:
У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 150 000 грн. та понесені судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11 червня 2021 року ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_1 , в якій проживає разом із своєю дружиною та двома малолітніми дітьми. У вересні 2022 року власниками квартир було вирішено започаткувати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку з метою належного утримання будинку та забезпечення рівних прав співвласників на управління та керування будинків. 08.11.2022 року було зареєстровано юридичну особу - ОСББ «Холодногірська 18» (код ЄДРПОУ 44819696). На зборах співвласників будинку також було обрано керівника виконавчого органу ОСББ – голову правління – ОСОБА_2 . Однак, фактично після створення об`єднання між Позивачем та обраним Головою правління ОСББ «Холодногірська 18» Городнійчуком Андрієм Анатолійовичем виникли неприязні стосунки, що стало причиною для сварок та конфліктів.
У квітні 2025 році відносини між позивачем та відповідачем загострились, у зв`язку із черговими зловживаннями ОСОБА_2 своїми повноваженнями, а також порушення ним прав співвласників на спокійне проживання, користування місцями загального користування, що зокрема проявлялось у: обмеженні та заборони доступу співвласників до приміщень підвалу з метою навіть його використання як тимчасово укриття на період повітряних тривоги; обмеження та заборони доступу співвласників до приміщень технічного поверху-горища, де голова ОСББ зберігав свої якісь особисті речі; постійне порушення спокою власників квартир через гучне прослуховування музики та постійні гучні застілля останнього із власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 із вказаного будинку, перерізаня кабелів живлення камер відеоспостереження тощо. Підтвердженням вказаних обставин є численні відеозаписи, а також відомості щодо виклику поліції для реагування на протиправні дії Відповідача як голови ОСББ, що також підтверджується довідкою ГУНП в Харківській області № 1530642025 від 11.08.2025.
Додатково неприязливі стосунки між сторонами спору знайшли свій вплив і судових спорах, зокрема у справі №642/4396/25, що перебуває на розгляді Холодногірського районного суду міста Харкова, за позовом ОСББ «Холодогірська 18» до позивача про знесення зовнішнього тамбуру до квартири позивача.
29.08.2025 року правовідносини сторін набули кримінально карного характеру. Так, вироком Холодногірського районного суду міста Харкова від 22.09.2025 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .. Вказані події порушили психологічний та фізіологічний спокій позивача, оскільки його життя та життя його родини зазнало значних негативних змін. Позивач втратив душевну рівновагу, спокій, почуття недоторканості житла та здоров`я, переніс сильний психологічний стрес та нервове перенапруження. Крім того, ОСОБА_1 займає посаду керівника напряму продажів в агробізнесі в АТ «Банк Кредит Дніпро», і його посадові обов`язки передбачають спілкування та роботу із людьми, прояв наполегливості та стійкості в роботі з контрагентами та співробітниками, однак через наявні фізичні вади від побиття, пережитий стрес, душевні хвилювання та порушений нормальний психічний стан, була порушена і нормальна життєдіяльність, і нормальний робочий процес. 
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 150 000 грн..
Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25 листопада 2025 року через електронний суд на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Малишевського С.В., в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як зазначає представник, що неприязливі стосунки між сторонами виникли зовсім не через якісь неправомірні дії відповідача, а через поведінку ОСОБА_1 вбачається, що його неприязнь до відповідача викликана, скоріш за все, його особистою зверхністю і вищістю до оточуючих. Представник відповідача зауважив щодо лицемірства ОСОБА_1 у позовній заяві: адже у ній він згадує начебто про обмеження йому права користування місцями загального користування, при цьому сам ОСОБА_1 здійснив незаконне самовільне захоплення місць загального користування у спільному коридорі третього поверху. Це, зокрема, стало причиною судового спору у справі №642/4396/25, що на даний час ще триває, за позовом ОСББ «Холодогірська 18» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільним майном в спільному коридорі шляхом демонтажу незаконно встановленого тамбуру. А до звернення до суду, ще з квітня 2025 року, голова ОСББ неодноразово безрезультатно намагався з`ясувати законність вказаних дій позивача.
Щодо вироку Холодногірського районного суду міста Харкова від 22.09.2025 року по справі №642/5593/25 зазначив, що вина відповідачем була визнана, а штраф сплачений.
Суму моральної шкоди вважає необґрунтованою та завищеною, яка надана без надання жодних конкретних розрахунків чи висновків спеціаліста/експерта у цій галузі, є суб`єктивною оцінкою позивача та вираженням його особистих міркувань та не підкріплена належними доказами. З матеріалів справи не вбачається, що після подій 29.08.2025 року позивач зазнавав сильних душевних хвилювань, які вплинули на його психічний чи психологічний стан та зумовити потребу у наданні медичної допомоги, психологічної допомоги чи застосування медичних (заспокійливих) засобів тощо. Так само судовий розгляд кримінальної справи відбувався без участі сторін. А тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, вимога про задоволення моральної шкоди підлягає зменшенню і з відповідача, на думку сторони відповідача, належить стягнути 2 000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Також, 25.11.2025 через електронний суд представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Малишевським С.В. разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання про проведення розгляду справи в загальному провадженні.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року клопотання представника відповідача задоволено та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
02 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Зазначив, що посилання представника відповідача на певну судову практику є недоречними та безпідставними, вважає, що враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, стан його здоров`я, необхідність лікування, характер дій обвинуваченого та його майновий стан, а також конкретні обставини кримінального провадження, Позивач вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню та розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути з обвинуваченого Відповідача на користь Позивача потерпілого становить 150 000 грн 00 коп., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Заявляючи відповідний розмір майнової шкоди, Позивач не має на меті збагатитись за рахунок Відповідача, а лише має на меті здійснення пропорційного та справедливо відшкодування.
08 грудня 2025 року через електронний суд надійшли заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях представник відповідача зазначив, що вважають доводи позову про завдання істотних моральних страждань, шкоди, є максимально перебільшеними, а також не погодився з сумою витрат на правову допомогу.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди є завищеною, необґрунтованою та недоведеною належними доказами. Вказав, що вважає, що достатнім розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2 000,00 грн. 
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідност. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групидоказів).
Вироком Холодногірського районного суду м. Харкова 22.09.2025 року (справа № 642/5593/25) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Як вбачається з вироку Холодногірського районного суду м. Харкова 22.09.2025 року, 29 серпня 2025 року близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, знаходився у приміщенні альтанки, біля будинку АДРЕСА_5 , де він спровокував словесний конфлікт із раніше знайомим потерпілим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин.
ОСОБА_3 , в ході конфлікту, маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, обумовлених тривалими особистими неприязними відносинами, переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 наблизився до потерпілого ОСОБА_1 , та перебуваючи у положенні стоячи, обличчям до нього, правою ногою наніс йому один удар у ділянку тулуба, із лівої сторони, від чого потерпілий ОСОБА_1 зазнав фізичного болю та від вказаного удару впав верхньою третиною передньої поверхні лівої гомілки на плитку.
Надалі, коли потерпілий ОСОБА_4 , підвівся із підлоги, ОСОБА_2 кулаком правої руки наніс йому один удар у скроневу ділянку ліворуч.
Після чого, ОСОБА_2 , не маючи наміру припиняти свої протиправні дії, взяв пластиковий стілець, що стояв поруч, та тримаючи його за ніжки, іншою стороною стільця замахнувся, та наніс ним один удар у ділянку тильної поверхні лівої кисті біля основи 3-го пальця потерпілого, який в цей час встиг виставити ліву руку вперед, щоб захистити обличчя від удару.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта № 09-1439/2025 від 04.09.2025, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: саден на голові, лівій руці, лівій нозі.
За ступенем тяжкості садна на голові, лівій руці, лівій нозі відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Згідно із ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідност. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення.
Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинна стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і бути співмірним для його реального відшкодування.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд бере до уваги, висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України) Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.
В обґрунтування моральної шкоди позивач посилається на те, що протиправні дії відповідача ОСОБА_2 порушили його психологічний та фізіологічний спокій позивача, адже він втратив душевну рівновагу, спокій, переніс сильний психологічний стрес та нервове перенапруження, та через отримані тілесні ушкодження від побиття, пережитий стрес, душевні хвилювання та порушений нормальний психічний стан, були порушені нормальна життєдіяльність, і нормальний робочий процес. 
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч.1ст. 89 ЦПК України).
Суд зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Суд визнає аргументованими доводи сторони позивача щодо спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок фізичного болю та душевних страждань. Разом з цим, суд враховує, що позивачем не надано доказів порушення звичного життєвого укладу, що призвело до додаткових зусиль в організації життя, погіршення психічного здоров`я (медичних висновків лікарів щодо подальшого дискомфорту, болю і страждань від спричиненої травми, тощо), вимушених змін у житті, істотності вимушених змін у способі життя потерпілого. Позивачем не обґрунтовано належними і допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди, а саме в сумі 150 000,00 грн.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, враховує характер отриманих ушкоджень здоров`я позивачем, емоційну напругу, почуття образи, обурення, та з урахуванням засад розумності, пропорційності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.
За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 гривень.
В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди, з урахуванням принципу розумності та справедливості, визначеному ст. 23 ЦК України, суд вважає за необхідне відмовити, позаяк заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. є занадто завищеним.
На підставі викладеного вище, керуючись ст..ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 193, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив :
Позовні вимоги – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.03.2026 року.

Суддя О.В. Бородіна