ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10964/21
Головуючий у першій інстанції – Маринченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/368/26

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Маринченко О.А. від 27 жовтня 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, вжиття заходів забезпечення судових витрат шляхом винесення ухвали (винесення додаткового рішення і роз`яснення судового рішення) у справі № 750/10964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди. У поданій заяві ОСОБА_1 просив: визнати виконавчий документ (виконавчий лист) суду від 27.08.2025 року, виданий у справі № 750/10964/21 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат (витрат на правничу допомогу) таким, що не підлягає виконанню; винести ухвалу про перерахування 1 000 грн. судових витрат (витрат на правничу допомогу), сплачених 05.08.2025 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на рахунок, визначений ТУ ДСА України в Чернігівській області, як рахунок Деснянського районного суду м. Чернігова для забезпечення процесуальних дій, у добровільному порядку та виконання судового рішення від 01.07.2025 року в справі № 750/10964/21; та (або): винести у справі додаткове рішення, яким перерахувати 1 000 грн. судових витрат (витрат на правничу допомогу), сплачених 05.08.2025 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на рахунок, визначений ТУ ДСА України в Чернігівській області, як рахунок Деснянського районного суду м. Чернігова для забезпечення процесуальних дій у добровільному порядку та виконання судового рішення від 01.07.2025 року в справі № 750/10964/21; роз`яснити судове рішення від 01.07.2025 року, в частині та щодо його виконання стосовно присуджених до стягнення на користь відповідача в справі судових витрат - про та шляхом перерахування 1 000 грн. судових витрат (витрат на правничу допомогу), сплачених 05.08.2025 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на рахунок, визначений ТУ ДСА України в Чернігівській області, як рахунок Деснянського районного суду м. Чернігова для забезпечення процесуальних дій у добровільному порядку та добровільне виконання судового рішення від 01.07.2025 року в справі № 750/10964/21. В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.07.2025 року було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу. За доводами ОСОБА_1 , в день набрання законної сили вказаним судовим рішенням, він сплатив на банківський рахунок, який використовується Деснянським районним судом м. Чернігова, як депозитний рахунок для процесуальних дій, у тому числі, для внесення застави, реквізити якого були надані йому Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, 1 000 грн., в якості добровільного виконання судового рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в справі № 750/10964/21, про що було повідомлено також і суд. У поданій заяві ОСОБА_1 стверджує, що незважаючи на здійснення ним повного, належного, добровільного виконання рішення суду, судом першої інстанції 27.08.2025 року було видано виконавчий лист про примусове стягнення з нього на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу. ОСОБА_1 стверджує, що на даний час, як і на час видачі виконавчого листа, рішення суду було виконано ним у добровільному порядку, у належний та не заборонений законом спосіб. При цьому, ОСОБА_1 звертався до суду із клопотанням про повідомлення йому реквізитів відповідача для добровільного виконання судового рішення, проте, даних реквізитів йому надано не було, і тому виконання судового рішення було ним здійснено у наведений вище спосіб, який був єдиним доступним для нього способом для добровільного виконання судового рішення. За доводами ОСОБА_1 , станом на час видачі виконавчого листа та на час звернення до суду із цією заявою, у нього відсутній обов`язок зі сплати судових витрат за рішенням суду, яке виконано у добровільному порядку.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, вжиття заходів забезпечення судових витрат шляхом винесення ухвали (винесення додаткового рішення і роз`яснення судового рішення) в справі № 750/10964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди.
Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року, відмовляючи у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви, суд першої інстанції зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2025 року, яке набрало законної сили 05.08.2025 року, у справі № 750/10964/21, було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу. Як вказано судом першої інстанції, внесення ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області грошових коштів у сумі 1 000 грн., із призначенням платежу: сплата визначених судовим рішенням витрат на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 у справі №750/10964/21, у добровільному порядку, не є належним виконанням судового рішення, стягувачем за яким є ОСОБА_2 . При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки судове рішення на даний час належним чином не виконано, то відсутні підстави для визнання виконавчого листа, виданого на виконання цього судового рішення, таким, що не підлягає виконанню. У оскаржуваній ухвалі від 27.10.2025 року суд першої інстанції також дійшов висновку, що є безпідставною вимога ОСОБА_1 щодо перерахування Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів, оскільки порядок виконання судових рішень передбачений Законом України ’’Про виконавче провадження”. При цьому, суд першої інстанції вказав, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2025 року є зрозумілим, у ньому конкретно зазначені встановлені обставини, посилання на відповідні правові норми, які були застосовані до спірних правовідносин, та чітко викладена резолютивна частина, із зазначенням висновку суду по суті позовних вимог та щодо розподілу судових витрат. Судом першої інстанції вказано, що статтею 271 ЦПК України передбачена можливість роз`яснення судового рішення, а у поданій заяві ОСОБА_1 фактично ставить питання про його виконання, що не передбачено даною нормою. Судом також зазначено, що підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, також відсутні. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2025 року, якою відмовлено у задоволенні поданої ним заяви, і винести нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги, або за наявності відповідних підстав - скасувати ухвалу суду, із направленням справи на розгляд суду в іншому складі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 27.10.2025 року є незаконною, неаргументованою, винесеною без повного і всебічного розгляду обставин справи та доказів, належного дослідження наявних у справі доказів та дійсних обставин справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у рішенні від 01.07.2025 року, ухваленого судом у справі № 750/10964/21, не зазначено і не визначено способу виконання цього судового рішення, в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 , та не зазначено порядку його виконання. За доводами апелянта, судом не було витребувано реквізитів відповідача, також у даному рішенні суду першої інстанції не зазначено порядку та способу добровільного виконання цього рішення, як в частині стягнення судових витрат на користь відповідача, так і можливості сплати цих витрат у добровільному порядку. Апелянт стверджує, що сплативши кошти на добровільне виконання рішення суду 05.08.2025 року, із цільовим призначенням: ’’сплата визначеного судовим рішенням (витрати на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 ) по справі № 750/10964/21 в добровільному порядку, ОСОБА_1 ”, він звернувся до суду із заявою, якою повідомив про здійснення такого виконання, добровільне виконання судового рішення та вчинення передбачених та належних заходів процесуального реагування в той же день, 05.08.2025 року. За доводами апелянта, суд першої інстанції, зазначаючи в ухвалі про відсутність доказів про сплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 000 грн. саме ОСОБА_2 , не врахував заяву ОСОБА_1 від 05.08.2025 року, року, якою ним було повідомлено суд, як про здійснення добровільного виконання судового рішення, так і про застосування наслідків цього добровільного виконання. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що суд першої інстанції постановив необґрунтовану ухвалу від 27.10.2025 року про відмову у задоволенні вимог поданої ним заяви, не дослідивши при цьому належним чином матеріали справи, відповідні докази та не застосувавши норми законодавства, які підлягають застосуванню у даному випадку. 

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги, та просив її задовольнити. 

В судове засідання апеляційного суду відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явилися. 

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.07.2025 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди. Судом стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.140-148, том 2). Вказане рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.07.2025 року, набрало законної сили 05.08.2025 року.

28.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про надання йому депозитного рахунку Деснянського районного суду м.Чернігова, для вчинення передбачених чинним законодавством України процесуальних дій (а.с.197, том 2). 

01.08.2025 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на вищезазначений запит ОСОБА_1 було повідомлено, що Деснянський районний суд м.Чернігова не має власного рахунку для внесення коштів. Управлінням було надано реквізити рахунку для внесення коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, що здійснюється на спеціальний рахунок територіального управління (а.с.198, том 2). 

05.08.2025 року ОСОБА_1 надав суду першої інстанції відповідну заяву та копію квитанції від 05.08.2025 року щодо внесення ним 1 000 грн. на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області UA 128201720355289002000005960, призначення платежу: сплата визначених судовим рішенням витрат на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 в справі № 750/10964/21 в добровільному порядку (а.с. 163, 164, том 2). 

18.09.2025 року на виконання судового рішення в справі № 750/10964/21 стягувачу - ОСОБА_2 Деснянським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 166, том 2). 

18.09.2025 року старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В. було відкрито виконавче провадження №79136702, на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с.181, зворот, том 2). 

10.10.2025 року ОСОБА_2 подав до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області заяву про перерахування йому на відповідний вказаний рахунок 1 000 грн., які були внесені ОСОБА_1 на рахунок цього управління (а.с.218, том 2). 

Згідно із заявою ОСОБА_2 , адресованою Деснянському районному суду м. Чернігова від 26.10.2025 року, йому грошові кошти ні від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, ні від ОСОБА_1 , не надходили. Вказані обставини ОСОБА_2 просив врахувати при ухваленні рішення по заяві ОСОБА_1 від 17.10.2025 року (а.с.217, том 2). 

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, вжиття заходів забезпечення судових витрат шляхом винесення ухвали (винесення додаткового рішення і роз`яснення судового рішення) в справі № 750/10964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди.
Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року, відмовляючи у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви, суд першої інстанції зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2025 року, яке набрало законної сили 05.08.2025 року, у справі № 750/10964/21, було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правничу допомогу. Як вказано судом першої інстанції, внесення ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області грошових коштів у сумі 1 000 грн., із призначенням платежу: сплата визначених судовим рішенням витрат на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 у справі №750/10964/21, у добровільному порядку, не є належним виконанням судового рішення, стягувачем за яким є ОСОБА_2 . При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки судове рішення на даний час належним чином не виконано, то відсутні підстави для визнання виконавчого листа, виданого на виконання цього судового рішення, таким, що не підлягає виконанню. У оскаржуваній ухвалі від 27.10.2025 року суд першої інстанції також дійшов висновку, що є безпідставною вимога ОСОБА_1 щодо перерахування Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів, оскільки порядок виконання судових рішень передбачений Законом України ’’Про виконавче провадження”. При цьому, суд першої інстанції вказав, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2025 року є зрозумілим, у ньому конкретно зазначені встановлені обставини, посилання на відповідні правові норми, які були застосовані до спірних правовідносин, та чітко викладена резолютивна частина, із зазначенням висновку суду по суті позовних вимог та щодо розподілу судових витрат. Судом першої інстанції вказано, що статтею 271 ЦПК України передбачена можливість роз`яснення судового рішення, а у поданій заяві ОСОБА_1 фактично ставить питання про його виконання, що не передбачено даною нормою. Судом також зазначено, що підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, також відсутні. 

Перевіряючи в ході апеляційного перегляду даної справи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2025 року, в якій апелянт ОСОБА_1 стверджує про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ним ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України ’’Про судоустрій і статус суддів’’).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: обов`язковість судового рішення (ч.1 статті 2, п.7 ч.3 статті 2 ЦПК України). 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

До основних засад судочинства віднесено обов`язковість судових рішень (п.9 ч.2 статті 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України ’’Про виконавче провадження’’, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно із ч.1, ч.4 статті 135 ЦПК України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат). Як захід забезпечення судових витрат, суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу). Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач немає зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові. Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваній ухвалі від 27.10.2025 року, що КПК України містить положення щодо внесення коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок (застави).

Таким чином, Цивільним кодексом України, ЦПК України, КПК України передбачено випадки, коли грошові кошти вносяться на депозитний спеціальний рахунок. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що для стадії виконання судового рішення чинним законодавством не передбачено внесення боржниками коштів на депозитний рахунок суду чи інший рахунок Територіального управління ДСА України.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2025 року ОСОБА_1 надав суду першої інстанції відповідну заяву та копію квитанції від 05.08.2025 року щодо внесення ним 1 000 грн. на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області UA 128201720355289002000005960, призначення платежу: сплата визначених судовим рішенням витрат на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 в справі № 750/10964/21 в добровільному порядку (а.с. 163, 164, том 2). 

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що доказів сплати ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 000 грн. за рішенням суду саме ОСОБА_2 , матеріали справи в собі не містять. За даних обставин, внесення ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області грошових коштів у сумі 1 000 грн., не є належним виконанням рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.07.2025 року у справі № 750/10964/21, у добровільному порядку, стягувачем за яким є ОСОБА_2 . 

Із врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що оскільки, наразі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.07.2025 року у справі № 750/10964/21 належним чином не виконано, то відсутні підстави для визнання виконавчого листа, виданого на виконання цього судового рішення, таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 27.10.2025 року відносно того, що приймаючи до уваги викладене вище, є необгрунтованою вимога заяви ОСОБА_1 щодо перерахування Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів, оскільки порядок виконання судових рішень регламентовано Законом України ’’Про виконавче провадження’’. 

Щодо вимоги заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та його роз`яснення, необхідно зазначити наступне. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У оскаржуваній ухвалі від 27.10.2025 року, суд першої інстанції, із врахуванням роз`яснень пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України ’’Про судове рішення у цивільній справі” №14 від 18.12.2009 року, правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 06.10.2020 року в справі №233/3676/19, правових висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.07.2020 року в справі № 128/2734/17, дійшов обґрунтованого висновку, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, в якому припускається декілька варіантів його тлумачення, і це ускладнює його реалізацію. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє у роз`ясненні рішення. При цьому, не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень із процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї або іншої процесуальної дії. Роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення, у разі утруднення його виконання у примусовому порядку. 

Приймаючи до уваги наведене вище, на підставі встановлених в ході судового розгляду даної справи документально підтверджених фактичних обставин та норм права, які регламентують дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2025 року є зрозумілим, у ньому конкретно зазначені встановлені обставини, посилання на відповідні правові норми, які були застосовані до спірних правовідносин, та чітко викладена резолютивна частина, із зазначенням висновку суду по суті вимог заявленого позову та щодо розподілу судових витрат між сторонами. 

При цьому, приписами статті 271 ЦПК України передбачена можливість роз`яснення судового рішення, а у поданій заяві ОСОБА_1 фактично ставить питання про його виконання, і дане питання не передбачено вказаною нормою Закону. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року відносно того, що підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, також у даній справі - відсутні. 

Враховуючи зазначене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 27.10.2025 року постановлена судом без повного досліджених доказів у справі, із порушенням норм матеріального права та із недотриманням норм процесуального права, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року. Оскільки вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 27.10.2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, вжиття заходів забезпечення судових витрат шляхом винесення ухвали (винесення додаткового рішення і роз`яснення судового рішення) в справі №750/10964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності шляхом спростування інформації, стягнення моральної шкоди.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та відповідно, залишення без змін оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 27.10.2025 року.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: