КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2026 року м. Київ № 320/9460/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛІБРІ РІТЕЙЛ ГРУП" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛІБРІ РІТЕЙЛ ГРУП" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2023 № 0489470902, яким застосовано штраф у розмірі 500000,00 грн та № 0489480902, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що нарахування штрафних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, позаяк, висновки контролюючого органу базуються на припущеннях. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави передбачені ПК України для проведення фактичної перевірки.
Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки контролюючим органом було порушено вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95 від 19.12.1995 (далі – Закон № 481), та вимоги ПК України, в частині: ухвалення незаконного наказу № 1476-п від 05.04.2023 про проведення перевірки; недотримання процедури, щодо його вручення відповідальній особі; проведення документальної перевірки, а не фактичної, як зазначено в акті № 28557/Ж5/26-15-09-02/43218596 від 18.04.2023; невідповідність висновків у вказаному акті про оптову торгівлю підприємством фактичним обставинам роздрібної торгівлі; безпідставність накладення грошового стягнення за торгівлю без ліцензії; невідповідність висновку про не надання документів на запит контролюючого органу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду даний позов було залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю КАС України, однак недоліки позовної заяви було усунуто.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним Управлінням ДПС у м. Києві на адресу ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» було відправлено податкові повідомлення рішення форми «С» про застосування штрафних санкцій, які надійшли 21.07.2023, а саме, податкове повідомлення-рішення форми «С», № 0489470902 від 17.07.2023, яким застосовано штраф у розмірі 500000 грн, та № 0489480902 від 17.07.2023, яким застосовано штраф у розмірі 1020 грн.
Підставами для прийняття вказаних рішень, стали виявлені порушення під час фактичної перевірки, призначеної, відповідно до наказу № 1476-п від 05.04.2023, які були оформлені актом фактичної перевірки № 28557/Ж5/26-15-09-02/43218596 від 18.04.2023.
Позивач вважає такі рішення протиправними, такими, що були прийняті не у відповідності до приписів норм ПК України та інших законодавчих актів, внаслідок чого, вони підлягають скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно із положеннями ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: пп. 80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; пп. 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; пп. 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; пп. 80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; пп. 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; пп. 80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; пп. 80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених ПК України, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Відповідно до приписів п. 86.5 ст. 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач вказує на відсутність підстав визначених ст. 80 ПК України для проведення фактичної перевірки за наказом від 05.04.2023 № 1476-п, у зв`язку з чим, проведення фактичної перевірки не відповідає вимогам встановленим ПК України.
Слід зазначити, що на виконання приписів п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи відповідача при проведенні фактичної перевірки позивача пред`явили службові посвідчення та відповідні направлення на перевірку, а також вручили копію наказу про проведення фактичної перевірки. 
Твердження позивача про відсутність підстав для проведення перевірки судом не приймаються, так як достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин. Тобто, якщо відповідний підпункт п. 80.2 ст. 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт п. 80.2 ст. 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України. 
Водночас, саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки, контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. 
Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється, шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу.
Так, фактична перевірка товариства позивача була проведена за присутності особи, якій пред`явлені документи - бухгалтера ОСОБА_1 . Щодо доводів позовної заяви про те, що відповідно до посадової інструкції останньої не передбачено повноважень на представництво у відносинах з податковим органом під час проведення перевірок, суд зауважує, що доказів того, що відповідачу про це було повідомлено матеріали справи не містять, при цьому, що остання мала про це зазначити у відповідних примітках/полях в акті перевірки, проте останній таких зауважень не містить. До того ж, бухгалтером товариства було допущено відповідача до перевірки та надано допуск до документів, що спростовує відповідні доводи товариства в цій частині. 
Таким чином, посадові особи ГУ ДПС у м. Києві, відповіднодо вимог законодавства, приступили до проведення фактичної перевірки в присутності бухгалтера. Доказів протилежного, а також допущення порушень при початку проведення фактичної перевірки, матеріали справи не містять, а відповідні доводи позивача ґрунтуються на суб`єктивних доводах.
Тож, доводи позовної заяви в цій частині є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України регулює Закон № 481/95).
Статтею 1 Закону № 481 встановлено, що анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Статтею 15 Закону № 481 встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.
Згідно з приписами ч. 50 ст.15 Закону № 481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження, зокрема, на підставі:- заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);- рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);- несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії;- рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку;- отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; - встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Частина 1 ст. 17 Закону № 481 визначає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії – 500 000 грн.
Між тим, позивач посилається на процедурні порушення проведення перевірки. Судом в той же час, не встановлено протиправності дій податкового органу щодо процедури проведення перевірки, за результатами якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.
За нормами п. 231.1 ст. 231 ПК України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених ст. 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.
У свою чергу, згідно з п. 231.6 ст. 231 ПК України реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється акцизних накладних, складених при реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку у паливний бак транспортного засобу з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, - не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до акцизного складу - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою складання акцизної накладної; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального з акцизного складу пересувного до паливного баку транспортного засобу, обладнання або пристрою, до місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, - протягом трьох календарних днів з дня фактичного отримання пального; першого примірника зведеної акцизної накладної та акцизної накладної, складеної на операції, визначені в пп. 1 пп. 229.8.10 п. 229.8 ст. 229 цього Кодексу, - не пізніше 15 календарних днів з дня їх складання; акцизної накладної при ввезенні пального або спирту етилового на митну територію України - не пізніше дня, наступного за днем оформлення належним чином митної декларації; першого примірника акцизної накладної, що складається при вивезенні пального за межі митної території України, - протягом трьох календарних днівз дня фактичного вивезення пального за межі митної території України, що підтверджено належним чином оформленою митною декларацією; другого примірника акцизної накладної - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за днем отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний розпорядником акцизного складу/акцизного складу пересувного - отримувачем пального або спирту етилового; розрахунку коригування - не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою його складання.
Судом досліджено, що в ході проведення фактичної перевірки ТОВ "Колібрі рітейл груп" (ЄДРПОУ 43218596), за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 10, відповідно до вимог п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.12, п.п. 20.1.13 п.п. 20.1.46 п. 20.1 ст. 20, п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПК України службові особи ГУ ДПС у м. Києві звернулися із письмовим запитом від 10.04.2023 б/н, щодо надання до перевірки пояснення та документального підтвердження з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального.
Станом на 17.04.2023 ТОВ "Колібрі рітейл груп" не надано відповідь на запит службових осіб ГУ ДПС у м. Києві від 10.04.2023 б/н щодо надання до перевірки пояснення та документального підтвердження з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального.
Проаналізувавши дані, що містяться в системах ІКС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкови» накладних (ЄРПН), Єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН 2019), Єдиного вікна подання електронної звітності, Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним встановлено наступне.
ТОВ "Колібрі рітейл груп" 15.02.2021 було отримано ліцензію № 15210314202100004 на право зайняття роздрібною торгівлею пальним за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Ліманка, вул. Зоряна, 46/2 АЗС з терміном дії по 15.02.2026.
24.01.2023 розпорядженням ГУ ДПС в Одеській області № 20-р від 24.01.2023 вказану ліцензію було анульовано. Згідно заяви ТОВ "Колібрі рітейл груп" «Про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів» від 16.02.2021 за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с. Ліманка, вул. Зоряна, 46/2 АЗС зареєстрований акцизний склад № 1016049.
Також, ТОВ "Колібрі рітейл груп" 07.06.2021 було отримано ліцензію № 990614202100272 на право зайняття оптовою торгівлею пальним, за відсутності місць оптової торгівлі за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 10 з терміном дії по 07.06.2026.
Згідно даних Єдиного реєстру акцизних накладних, ТОВ "Колібрі рітейл груп" після анулювання ліцензії № 15210314202100004 на право зайняття роздрібною торгівлею пальним за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Ліманка, вул. Зоряна, 46/2 АЗС, а саме з 24.01.2023 продовжувало реєструвати акцизні накладні на продаж паливно-мастильних матеріалів з акцизного складу № 1016049 (АН № 103-222).
За період з 24.01.2023 по 22.03.2023, ТОВ "Колібрі рітейл груп" реалізовано з акцизного складу № 1016049 - 55189,72 літрів паливно-мастильних матеріалів.
Тобто, у ТОВ "Колібрі рітейл груп" після анулювання ліцензії № 15210314202100004 на право зайняття роздрібною торгівлею пальним, з`явилось місце (акцизний склад № 1016049), з якого підприємство фізично здійснює реалізацію паливно-мастильних матеріалів.
Ліцензія отримана ТОВ "Колібрі рітейл груп" 07.06.2021 № 990614202100272 на право зайняття оптовою торгівлею пальним, за відсутності місць оптової торгівлі за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 10 не надає право займатися реалізацією паливно-мастильних матеріалів при наявності місця, з якого реалізовуються ПММ.
Тобто, при здійсненні фізичної передачі, відпуску, відвантаження пального у платника акцизного податку виникає обов`язок скласти акцизні накладні в двох примірниках по кожній операції, реєструють їх в ЄРАН з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та термінів, встановлених п. 231.6 ст. 231 ПК України.
ТОВ "Колібрі рітейл груп" ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі не отримувало, тобто, діяльність із придбання та подальшої реалізації пального ТОВ "Колібрі рітейл груп" суб`єктам господарювання здійснювалась без наявності відповідної ліцензії.
Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу проте, що перевіркою встановлено факт оптової торгівлі пальним ТОВ "Колібрі рітейл груп" без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, чим порушено вимоги ст. 15 Закону № 481.
Щодо доводів позивача про те, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 у справі № 420/4035/23, яке набрало законної сили 01.06.2023 позов товариства задоволено, визнано протиправними та скасовані розпорядження податкового органу про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю паливом та зобов`язано ГУ ДПС видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, інформацію щодо анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю ТОВ «Колібрі Рітейл Груп», суд зауважує, що актом перевірки було оховлено період реалізації з 24.01.2023 по 22.03.2023, тобто період, коли у товариства ліцензію було анульовано, при цьому, рішення суду в справі набрало законної сили 01.06.2023.
Також, в ході проведення фактичної перевірки ТОВ "Колібрі рітейл груп" відповідно до вимог п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПК України ГУ ДПС у м. Києві звернулося до позивача із письмовим запитом від 10.04.2023 б/н, щодо надання до перевірки пояснення та документального підтвердження з питань, що стосуються предмету перевірки.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків (п. 44.3 ст. 44 ПК України).
Згідно п. 85.2. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Водночас, у даному випадку, на письмовий запит контролюючого органу, стороною позивача не було надано документи, перелік яких відображено в п. 2.2.14 описової частини акту.
Відповідно до п.85.1. ст. 85 ПК України,забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.
Пунктом 85.4 ст. 85 ПК України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Водночас, слід зазначити, що обов`язок платника податків надавати усі первинні документи, пов`язані з предметом перевірки, знаходиться у залежності від факту обізнаності платника податків із призначеною відносно нього перевіркою та її предметом і забезпечення йому можливості взяти участь у її проведенні. За змістом п. 85.2 ст. 85 ПК України такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Суд зауважує, що позивачем не було повідомлено та доведено про необізнаність про такий запит податкового органу та його неотримання.
Щодо посилання позивача на те, що відповідно до поштових чеків та рекомендованого повідомлення 19.04.2023 усі документи вказані в запиті товариством було надіслано податковому органу поштовою кореспонденцією із рекомендованим повідомленням, яким вказані документи отримано 21.04.2023, тому рішення про накладання штрафних санкцій у сумі 1020 грн, є безпідставним, суд зазначає, що згідно матеріалів справи запит про надання документів було надано 10.04.2023, проте відповідь про яку зауважує позивач надана 19.04.2023, тобто вже після закінчення фактичної перевірки 17.04.2023, при цьому, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, адресатом зазначено не ГУ ДПС у м. Києві, а Державна податкова служба України, що не є тотожним. Доказів надання заперечень на акт перевірки в якому зазначалося б про надання таких запитуваних документів з відповідним підтвердженням, які відповідач мав би оцінити, позивачем також суду не надано.
Таким чином, за результатами перевірки було обґрунтовано встановлено не надання документів (їх завірених копій), чим порушено п. 85.2 ст. 85 ПК України.
З урахуванням наведеного, на переконання суду, знайшли своє підтвердження висновки відповідача про порушення приписів ст. 15 Закону № 481/95-ВР та п. 85.2 ст. 85 ПК України, за що передбачена відповідальність п. 121. ст. 121 ПК України, однак відповідно до п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з врахуванням внесених до нього змін Законами України від 30.03.2020 № 540-ІХ та від 13.05.2020 № 591-ІХ, встановлений мораторій на застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового законодавства, вчинених (неможливість) за період з 01.03.2022 по останній день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України.
Тож, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.07.2023 № 0489470902, яким застосовано штраф у розмірі 500000,00 грн та № 0489480902, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн, винесені на підставі та у межах наданих відповідачу повноважень, є законними та обґрунтованими.
Інші доводи сторони позивача, в сукупності, не впливають на висновки суду по суті спору та є недоведеними документально. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Водночас, за приписами КАС України, кожна сторона має довести обставини, на які посилається в обґрунтування своїх пояснень та вимог, проте, окрім як на загальне посилання позивача на відутність порушень та порушення процедури призначення та проведення фактичної перевірки, позивачем не було розкрито зміст заперечень щодо встановлених актом фактичної перевірки порушень, з наданням відповідних доказів цьому.
Зазначене вище, в сукупності, свідчить про необґрунтованість доводів позивача про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.
Водночас, наявні у матеріалах письмові докази не дають підстав вважати, що податковим органом порушено порядок проведення фактичної перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними - не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді та задоволенню не підлягають. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛІБРІ РІТЕЙЛ ГРУП" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.