Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/531/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі головуючого судді Федишина І.В.,
за участю секретаря судового засідання Панасюк Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (надалі - УПП в Хмельницькій області), в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА № 6866813 від 19 березня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 березня 2026 року працівниками патрульної поліції було складено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП шляхом накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вказує, що дійсно, в зазначені у постанові час та місце він керував транспортним засобом MAN TGS 33.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп ЕХО 99981, державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснював перевезення великогабаритного вантажу на підставі належним чином виданого дозволу Національної поліції України. Будь-яких порушень умов дозволу або вимог маршруту під час перевезення допущено не було. Під час перевірки працівниками поліції було встановлено відсутність на транспортному засобі знаків обмеження швидкості, в зв`язку з чим винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Вважає зазначену постанову такою, що підлягає скасуванню, тому просить визнати дії УПП в Хмельницькій області протиправними, вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити та повернути судові витрати.
Позивач у судове засідання подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов та прохання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 239 КАС у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
У відзиві на позовну заяву представник відповідача А.Мельник-Кірієнко заперечила обгрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначила, що відповідно до п. 20 Постанови КМУ № 30 на великогабаритному та великоваговому транспортному засобі повинен встановлюватися розпізнавальний знак обмеження швидкості руху, яка визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції або технічною характеристикою цього транспортного засобу. Вимоги до зображення цього знака та умов його розміщення передбачені п. 30.3.и Правил дорожнього руху. При відсутності цього знака настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
Постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6866813 від 19.03.2026 на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. за порушення ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається зі змісту постанови, 19.03.2026 о 15 год. 58 хв. на автодорозі Стрий-Ізварине 215 км ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом із напівпричепом платформа НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж з дозволом Національної поліції, однак згідно п. 20, п. 30 постанови Кабінету Міністрів України на транспортному засобі були відсутні обмеження швидкості руху, чим порушив постанову КМУ № 30 ч. 4 – Порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, згідно п. 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі-дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
В розділі «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів» Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 передбачено, що рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (п. 4). В цьому ж розділі Правил… передбачено умови видачі такого дозволу, строк його дії, умови припинення його дії (пп.6-8). 
Розділом «Вимоги до водіїв, обладнання великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів» Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 визначено вимоги до водіїв великогабаритних та великовагових транспортних засобів: дотримуватися визначеного маршруту; не створювати перешкод для руху інших транспортних засобів (п. 14); не здійснювати обгін транспортних засобів, що рухаються з швидкістю 30 км/год і більше (п. 15); укомплектувати великогабаритні та великовагові транспортні засоби, їх кабіну відповідним обладнанням (пп. 17, 19); встановити на великогабаритному та великоваговому транспортному засобі розпізнавальний знак обмеження швидкості руху, яка визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції або технічною характеристикою цього транспортного засобу (п. 20).
Відповідно до підп. «и» п. 30.3 Правил дорожнього руху на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: и) "Обмеження максимальної швидкості" - зображення дорожнього знака 3.29 із зазначенням дозволеної швидкості (діаметр знака - не менше 160 мм, ширина кайми - 1/10 діаметра). Знак розміщується (наноситься) ззаду ліворуч на механічних транспортних засобах, якими керують водії із стажем до 2 років, великовагових та великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, у разі перевезення вантажним автомобілем пасажирів, а також у випадках, коли максимальна швидкість транспортного засобу згідно з його технічною характеристикою або окремими умовами руху, визначеними органами Національної поліції, нижча встановленої в пунктах 12.6 і 12.7 цих Правил.
З урахуванням викладеного слід прийти до висновку, що для для визнання правомірним здійснення проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів наявності тільки дозволу та дотримання маршруту, як стверджує в позові позивач, недостатньо. Дозвіл є однією з умов дійснення такого проїзду. Інші умови проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів наведені в пунктах 4-30 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, які повинні безумовно дотримуватись при рухові великогабаритних та великовагових транспортних засобів, у тому числі й наявність на транспортному засобі знака "Обмеження максимальної швидкості", як про це правомірно зазначено в оскаржуваній постанові про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Враховуючи викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити.
Керуючись стст. 9, 33, 132-1, 245, 247, 251, 283, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пп. 2, 4, 20 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, підпунктом «и» пукту 30.3 Правил дорожнього руху, стст. 2, 3, 5, 9, 12, 19, 20, 22, 25-27, 77, 79, 132, 143, 241, 243, 246, 255, 286, 292-297 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач - Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7.  

Суддя	  	І.  В.  Федишин