ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 11 березня 2026 року 	Справа № 903/1115/25	

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром”, м. Коростень, Житомирської області 
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
про витребування транспортного засобу,
за участю представників:
від позивача: Жмуцький М.В. – адвокат (ордер серія АМ №1057127 від 04.07.2025),
від позивача: Торубко В.В. – діє в порядку самопредставництва,
в с т а н о в и в:
01.12.2025 сформовано в системі “Електронний суд”, а 02.12.2025 зареєстровано у Господарському суді Волинської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром”, в якій позивач просить витребувати у Військової частини НОМЕР_1 моторний транспортний засіб самоскид марки "БЕЛАЗ 75473" з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , 2008 року випуску.
На обгрунтування вимоги позивач посилається на те, що транспортний засіб вибув з володіння позивача без правової підстави, оскільки право власності на нього не перейшло до держави, а також у зв`язку із припинення обставин, які могли б виправдовувати його утримання державою.
Позивач вважає, що право власності на транспортний засіб марки "БЕЛАЗ 75473" не перейшло до держави, а залишилося за позивачем через системні дефекти документів про відчуження, а саме:
- у всіх документах вказані різні ідентифікаційні номери та роки випуску. У наказі № 94 та акті про відчуження зазначено УЗВ75473А-Е0002844, рік випуску 2014. У накладній № 187 - УЗВ75473Е80002848, рік 2008. У звіті про оцінку - УЗВ75473АЕ0002844. Фактичний номер НОМЕР_3 , рік 2008. Така плутанина унеможливлює встановлення предмета відчуження та суперечить вимогам правової визначеності.
- акт про примусове відчуження не підписаний позивачем, що суперечить частині 2 статті 7 Закону про передачу, примусове відчуження або вилучення майна. Згідно з частиною 4 статті 7 право державної власності виникає з дати підписання акта. Оскільки акт не підписаний власником, право власності не виникло. Частина 5 статті 7 передбачає, що за відсутності власника акт складається без його участі, але йому має бути вручений примірник під розписку. Позивач не отримував повідомлень про відчуження та не ознайомлювався з актом у встановленому порядку.
- оцінка проведена 2 серпня 2022 року до прийняття наказу 3 серпня 2022 року, що порушує логічну послідовність. Стаття 8 Закону передбачає, що оцінка проводиться у зв`язку з прийняттям рішення про відчуження.
- у документах зазначена різна вартість. У звіті про оцінку 3 482 737 гривень, у накладній 1 341 477 гривень 30 копійок, що становить заниження понад 2 мільйони гривень.
На обгрунтування пред`явлення вимоги до відповідача про витребування майна позивач посилається на окрему думку суддів Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/3525/23, згідно з якою у випадку незаконного заволодіння майном право власності й надалі продовжує належати попередньому власнику, який має право на витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 08.12.2025 було залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром”; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром” строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання Господарському суду Волинської області впродовж 5-ти днів з дня одержання цієї ухвали доказів сплати судового збору.
09.12.2025 через систему “Електронний суд” від Товариства з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром” надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.
Ухвалою суду від 15.12.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14.01.2026; постановлено відповідачу до 12.01.2026 подати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України.
12.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог.
14.01.2026 представник позивача у судовому засіданні повідомив, що позивач не буде реалізувати процесуальне право на подачу відповіді на відзив.
14.01.2026 в судовому засіданні представники сторін висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
Ухвалою господарського суду від 14.01.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 лютого 2026 року. 
У судовому засіданні з 18.02.2026 було оголошено перерву до 11.03.2023.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
У відповідності до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з приписами статті 353 Цивільного кодексу України у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція).
В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.
Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується. Оцінка, за якою попередньому власникові була відшкодована вартість реквізованого майна, може бути оскаржена до суду. У разі реквізиції майна його попередній власник може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо. Якщо після припинення надзвичайної обставини реквізоване майно збереглося, особа, якій воно належало, має право вимагати його повернення у судовому порядку. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно, одночасно вона зобов`язується повернути грошову суму або річ, яка була нею одержана у зв`язку з реквізицією, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Після чого воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на час розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 визначено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Військове командування в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».
За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», примусове відчуження майна - це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.
Правовою основою примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану є Конституція України, цей Закон, інші закони України та указ Президента України про введення надзвичайного чи воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування. Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.
На виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку Президентом України прийнято Указ від 24 лютого 2022 року № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій».
Відповідно до п. 2 вищевказаного Указу утворено, зокрема, Ковельську районну військову адміністрацію.
У зв`язку із утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій.
Отже, Ковельська районна державна адміністрація набула статусу утвореної на підставі Указу Президента Ковельської районної військової адміністрації та наділена повноваженнями погоджувати рішення військового командування про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах правового режиму військового стану.
Таким чином, відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим військовою адміністрацією.
На розгляді господарського суду Волинської області перебувала справа №903/572/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром” до Ковельської районної військової адміністрації Волинської області, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 03 серпня 2022 року № 94 “Про примусове відчуження майна” (надалі - наказу №94) та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “АВМ Гідротехпром” (код ЄДРПОУ 43987238) моторний транспортний засіб - самоскид марки “БЕЛАЗ 75473” з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 .
Господарський суд Волинської області у рішенні від 02.09.2025 у справі №903/572/25 дійшов висновку про те, що рішення про примусове відчуження колісного транспортного засобу приймалося належним органом та посадовими особами, у належним чином визначеному законодавством порядку, з дотриманням уповноваженими органами всіх етапів примусового відчуження рухомого майна у державну (військову) власність, а тому у задоволенні позовних вимог позивача, в тому числі й у визнанні протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 03 серпня 2022 року № 94 «Про примусове відчуження майна», було відмовлено.
У відповідності до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням приписів ч. 4 ст.75 ГПК України обставина правомірності прийнятого військовою частиною наказу від 03 серпня 2022 року № 94 «Про примусове відчуження майна», обставини примусового відчуження транспортного засобу встановлені у справі №903/572/25 і не потребують повторного доказування.
Щодо тверджень позивача про неправильну ідентифікацію предмета відчуження.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (в редакцій на момент виникнення спору) під час примусового відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).
У відзиві на позов відповідач пояснив, що на день примусового відчуження майна військова частина НОМЕР_4 володіла копіями документів (товарно-супровідних) від компанії «Azap Pawel Chlopek» на адресу ТОВ «АВМ Гідротехпром», які були надані уповноваженими особами митного поста «Ягодин» Волинської митниці.
Згідно з цими документами перевозився вживаний автомобіль-самоскид, призначений для перевезення гірничої маси у складних гірничотехнічних умовах, “БЕЛАЗ 75473”, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , який надалі був вилучений Волинською митницею на підставі протоколу про порушення митних правил №0656/2500/21.
А тому у наказі командира військової частини НОМЕР_4 №94, акті про примусове відчуження або вилучення майна і звіті про оцінку майна, яка проводилась з ініціативи військової частини НОМЕР_4 , вказані саме ті вихідні, які могла вказати військова частина, на підставі тих документів, які їй були надані, а саме: “БЕЛАЗ НОМЕР_8 ”, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , і які дозволяють ідентифікувати транспортний засіб.
Щодо доводів позивача про порушення процедури складання акта про примусове відчуження або вилучення майна.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.
Частиною 5 ст. 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначено, що у разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.
З вищенаведеної норми Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» вбачається, що акт про примусове відчуження або вилучення майна може бути складений як за участі власника майна, так і без його участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.
Також Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» не передбачено обов`язку відповідача ознайомлювати власника майна з актом про примусове відчуження або вилучення цього майна, складеним без його участі, а передбачено лише право позивача на ознайомлення з таким актом та порядок проведення процедури ознайомлення.
Крім цього, вищевказаним Законом України не передбачено й способу повідомлення власника майна про дату та час складення акта про примусове відчуження або вилучення майна.
Таким чином, твердження позивача про порушення процедури складання акта, примусове відчуження або вилучення майна, зокрема про те, що акт про примусове відчуження майна може бути укладено виключно між власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, та що відсутність підпису власника майна або його законного представника не породжують правових наслідків щодо переходу права власності є безпідставним.
Щодо порушення вимог законодавства під час оцінки майна.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.
У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно.
Як визначено ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.
Оцінка колісного транспортного засобу «БЕЛАЗ 75473» проводилася 02.08.2022 експертом-оцінювачем, фізичною особою - підприємцем Силюком О.О., який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, тобто суб`єктом оціночної діяльності.
Згідно з актом оцінка вартості майна, що підлягає примусовому відчуженню, визначена експертом-оцінювачем вартість предмета оцінки становить 3 482 737 грн.
Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» або іншим нормативно-правовим актом не визначено час проведення оцінки вартості такого майна.
В той же час відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №998 від 31 жовтня 2012 року «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», обов`язковими реквізитами акту про примусове відчуження або вилучення майна є «Оцінку майна проведено», «За результатами оцінки майна складено» та «Вартість за результатами оцінки становить».
У відзиві на позов відповідач пояснює, що з метою внесення до акту необхідних реквізитів та забезпечення власнику права на відшкодування вартості майна, військовою частиною НОМЕР_4 було ініційовано проведення оцінки вартості майна, що підлягає примусовому відчуженню, до моменту фактичного відчуження майна із забезпеченням максимально стислого терміну, тобто 02.08.2022.
Відповідно до наказу Державного казначейства України від 18.12.2000 №130, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2000 року за № 962/5183, накладна (вимога) (форма № З-3) є уніфікованою та застосовується для оформлення прийняття матеріальних цінностей на склад (у комору) або видачі зі складу (комори). Може застосовуватись для внутрішнього переміщення матеріальних цінностей.
Накладна (вимога) виписується бухгалтерією в двох примірниках та затверджується керівником установи.
Накладна (вимога) № 187 від 03.08.2022 є документом, який оформлено Волинською митницею при видачі зі складу матеріальних цінностей: “БЕЛАЗ НОМЕР_8 ”, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , військовій частині НОМЕР_4 на підставі наказу №94, вказана у ній ціна є оцінкою вартості Волинської митниці, а не військової частини НОМЕР_4 . 
Таким чином, твердження позивача про недотримання послідовності дій та заниження вартості транспортного засобу на 2 мільйони грн. є необґрунтованими.
Щодо доводів позивача про те, що право власності на транспортний засіб залишилося за позивачем і не перейшло до держави.
У позовній заяві позивач посилається на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 15.09.2022 у справі №163/2771/21 та постанову Волинського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у справі №163/2771/21, якими нібито визнано право власності ТОВ «АВМ Гідротехпром» на транспортний засіб «БЕЛАЗ 75473», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Однак, вищевказана постанова Любомльського районного суду, Волинської області була прийнята за результатами розгляду направлених Волинською митницею матеріалів справи за протоколом №0656/20500/21 про притягнення до відповідальності на підставі ч. 1 ст. 483 МК України, директора підприємства "Azap Pawel Chlopek", який є продавцем транспортного засобу «БЕЛАЗ 75473», з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , тобто предметом розгляду цієї справи було порушення правил переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю директором підприємства "Azap Pawel Chlopek", а не підстави набуття ТОВ «АВМ Гідротехпром» права власності на транспортний засіб «БЕЛАЗ» НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
У справі №163/2771/21 Любомльський районний суд Волинської області не ухвалював рішення про визнання права власності за ТОВ «АВМ Гідротехпром» на транспортний засіб «БЕЛАЗ» НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Таким чином, твердження позивача, що судові рішення встановили факт законності придбання транспортного засобу позивачем та відсутність підстав для його примусового відчуження, не є обґрунтованими.
Постановою Кабінету Міністрів України №998 від 31 жовтня 2012 року «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», затверджено зразок акта про примусове відчуження або вилучення майна.
Дослідженням акту про примусове відчуження або вилучення майна від 03 серпня 2022 року (надалі - акт), встановлено, що він відповідає бланку акта про примусове відчуження або вилучення майна, що виготовлений за єдиним зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 998.
Акт складений військовою частиною НОМЕР_4 за погодженням з Ковельською районною військовою адміністрацією, містить підписи представників військової частини та Ковельської районної військової адміністрації, скріплений печатками, містить необхідні реквізити, необхідні для такого документу.
За своєю правовою природою, зважаючи на положення статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», акт є документом, який не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише засвідчує факт приймання-передачі майна, рішення про примусове вилучення якого було прийнято на підставі наказу №94.
Постановою Великої Палати Верховного Суду № 712/3525/23 від 23.10.2024 встановлено, що Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) визначає найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу законність будь-якого втручання державного органу у право на мирне володіння майном, тобто його відповідність національному законодавству та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited v. Ukraine»).
Зміст «трискладового тесту» для оцінки відповідності втручання у право власності європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання; 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря).
Втручання військової частини НОМЕР_4 у право власності позивача переслідувало легітимну мету та було пропорційним у співвідношенні до суспільних інтересів. В Україні із 24 лютого 2022 року діє воєнний стан внаслідок збройної агресії російської федерації. Зусилля державних органів, Збройних Сил України, інших військових формувань спрямовані насамперед на захист життя і здоров`я мільйонів людей, значних зусиль і засобів потребує захист незалежності та територіальної цілісності України, що, окрім іншого, є обов`язком кожного громадянина України. При цьому, Збройні Сили України мали та мають гостру потребу у забезпеченні матеріальними ресурсами, у тому числі технікою, для належного виконання визначених перед ними завдань.
Отже, військовою частиною НОМЕР_4 дотримано вимог законодавства при втручанні у право власності позивача, рішення про примусове відчуження колісного транспортного засобу приймалося належним органом та посадовими особами, у визначеному законодавством порядку, з дотриманням уповноваженими органами всіх етапів примусового відчуження рухомого майна у державну (військову) власність.
За таких обставин не підлягає до задоволення вимога позивача про витребування у Військової частини НОМЕР_1 як у незаконного володільця майна моторного транспортного засобу - самоскиду марки "БЕЛАЗ 75473", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 25408,44 грн слід покласти на позивача. 

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 
в и р і ш и в:
у задоволенні позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повне рішення виготовлено і підписано 19.03.2026

Суддя І. О. Якушева