СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року Справа № 480/1743/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1743/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом і просить суд:
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2025 за №184250012494 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.2 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку неправомірним та скасувати його;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період навчання за фахом з 01.09.1988 по 26.06.1991 з 02.07.1991 по 03.09.1991 та з 30.11.1991 по 24.06.1992 в Шосткинському хіміко-технологічному технікумі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи на заводі ВАТ АК "Свема" з 22.08.1992 по 31.12.1996 на посаді "апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників (хімічне виробництво)"
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 14.01.2025 у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням зарахованих періодів навчання та роботи до пільгового Списку №2.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зверталася до територіального відділення управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 21.01.2025 за № 184250012494 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного віку та пільгового стажу. Позивач зауважує, що відповідно до змісту оскаржуваного рішення до її пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, не було зараховано періоди її навчання за фахом в Шосткинському професійно-технічному училищі з з 01.09.1988 по 26.06.1991 з 02.07.1991 по 03.09.1991 та з 30.11.1991 по 24.06.1992 та до пільгового стажу за Списком №2 період роботи на заводі ВАТ АК "Свема" з 22.08.1992 по 31.12.1996. Вважає, що стаж її роботи на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком є достатнім, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 05.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/1743/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що рішенням від 21.01.2025 № 184250012494, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. До пільгового стажу не зарахований період з 22.08.1992 по 10.03.1994 згідно довідки №24/85-1 від 26.07.2024, виданої ВАТ Акціонерною компанією "Свема", оскільки вона не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, а саме підставою внесення зазначеного періоду вказано "Постанова КМУ від 11.03.1994 №162". Таким чином, у даному випадку немає жодних підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області. (а.с.26-27)
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до регіонального відділення управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 14.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. (а.с. 9)
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
За результатами розгляду заяви позивача 21.01.2025 ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 184250012494 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із недосягненням необхідного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 6).
При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що вік заявника на момент звернення - 51 рік, страховий стаж заявника становить 24 роки 03 місяці 02 дні, пільговий стаж за Списком № 2 становить 05 років 10 місяців 6 днів.
До пільгового стажу не зарахований період з 22.08.1992 по 10.03.1994 згідно довідки №24/85-1 від 26.07.2024, виданої ВАТ Акціонерною компанією "Свема", оскільки вона не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, а саме підставою внесення зазначеного періоду вказано "Постанова КМУ від 11.03.1994 №162".
Не погодившись зі спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списом № 2, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції чинній до 01.01.2018, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: серед іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII від 02.03.2015) віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали у період з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року набували право на пенсію по досягненню 55 років.
Закон №213-VIII від 02.03.2015 набув чинності з 01.04.2015.
Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII від 03.10.2017), яким текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 2 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII від 03.10.2017 наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01.10.2017.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Водночас рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.
Стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 міс. на зазначених роботах;
жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах".
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, суд зазначає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, а також Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №320/4339/20.
Відносно позивача правила зазначених вище Законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII та 55 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
При цьому, як встановлено судом, ГУ ПФУ в Харківській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 рішенням від 14.11.2024, вказує, що позивач не досягла пенсійного віку та відсутністю необхідного страхового стажу, необхідного саме відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.
Водночас, приписи частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на підставі яких відмовлено позивачу у призначенні пенсії, є аналогічними за змістом нормі Закону України "Про пенсійне забезпечення" (пункт "б" частини 1 статті 13), яка визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020. 
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Враховуючи положення частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.
Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування "баланс вірогідностей".
При цьому суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII вказав (п.4.4), що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем, у цьому випадку, мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення станом на момент прийняття оскаржуваного рішення не враховують правила розв`язання колізій між чинними актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача). 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення" із врахуванням прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, тобто у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, саме на підставі якого позивач просила призначити їй пенсію.
Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 період навчання за фахом з 01.09.1988 по 26.06.1991 з 02.07.1991 по 03.09.1991 та з 30.11.1991 по 24.06.1992 в Шосткинському хіміко-технологічному технікумі, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 8 Порядку від 12.08.1993 №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
У відповідності до Диплому серії НОМЕР_1 , який видано ОСОБА_2 Шосткинським хіміко-технологічним технікумом, згідно якого в 1988р. вона вступила на навчання, а в 1992р. закінчила даний навчальний заклад за спеціальністю "технік-технолог". (а.с.13)
Як зазначено в Довідці №374/к від 06.12.2024, яка видана Шосткинським фаховим коледжем ім.Івана Кожедуба, позивач навчалась в Шосткинському хіміко-технологічному технікумі з 01.09.1988 по 24.06.1992 закінчила даний навчальний заклад за спеціальністю "технологія кінофотоматеріалів". Присвоєно кваліфікацію "технік-технолог". (а.с.14)
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яка видана ВАТ АК "Свема" №24/85-1 від 26.07.2024р. за період роботи з 01.08.1992 по 21.08.1992 на посаді "апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників (хімічне виробництво)" - підтверджується моя зайнятість повний робочий день у роботах з рекуперації і ректифікації розчинників, що передбачені Списком №2 розділом X. підрозділ А. п.2. (а.с.17)
Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 №103/98-ВР визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно- технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Підпунктом "з" пункту 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 передбачено, що крім роботи працівника чи службовця до загального стажу роботи зараховується також навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів та системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничнодорожних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д.) та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, по підвищенню кваліфікації та перекваліфікації - прирівнюється до роботи, яка слідувала після його закінчення.
Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням такого періоду.
Таким чином, необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після; закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 справа №520/15931/16-а, від 30.03.2021 справа №595/495/17.
Так, згідно диплома позивача серії НОМЕР_1 та довідки Шосткинського фахового коледжу імені Івана Кожедуба Сумського державного університету від 06.12.2024 №374/К, позивач закінчила навчання 24.06.1992, а до роботи за спеціальністю приступила вже 01.08.1992, тобто, перерва між днем закінчення навчання позивача та днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців.
На підставі вищевикладеного та з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, суд визнає, що час навчання позивача в Професійно-технічному училищі №13 м.Шостка Сумської області за спеціальністю "Апаратник виробництва поливу" з 01.09.1987 по 26.06.1991 з 02.07.1991 по 03.09.1991 та з 30.11.1991 по 24.06.1992, також підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Стосовно зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи на заводі ВАТ АК "Свема" з 22.08.1992 по 31.12.1996 на посаді "апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників (хімічне виробництво)", суд повідомляє наступне.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Так, записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 06.08.1992 (а.с.11-12) підтверджується, що позивач працювала в Шосткинському виробничому об`єднанні "Свема", зокрема:
- запис № 7 від 01.08.1992, прийнята апаратником перегонки по 4 розряду цеху рекуперації і ректифікації розчинників (наказ №6/950 від 30.06.1992р.);
- запис №8 від 21.01.1994 апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників, (повний робочий день, пільговий пенсійний список №2. розділ X. підрозділ А. пункт2 (Наказ №28 від 21.01.1994р.).
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яка видана ВАТ АК "Свема" 26.07.2024 №24/85-1 за період роботи з 22.08.1992 по 31.12.1996 на посаді "апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників (хімічне виробництво)" - підтверджується її зайнятість повний робочий день у роботах з рекуперації і ректифікації розчинників, що передбачені Списком №2 розділом X, підрозділ А, п.2. (а.с.17)
Дана довідка видана на підставі особової картки форми №Т-2, наказів по заводу, наказів про результати атестації від 21.01.1994 №28, від 05.02.1997 №46, від 01.07.1999 №273, журналами обліку робочого часу.
Таким чином, доданими до заяви про призначення пенсії документами підтверджено пільгових характер роботи позивача за Списком №2 у період роботи з 22.08.1992 до 31.12.1996 апаратником перегонки цеху рекуперації і ректифікації (хімічне виробництво) на Шосткинському виробничому об`єднанні "Свема" (у подальшому - Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Свема"), у зв`язку з чим позивач має право на зарахування таких періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Оскільки право позивача на підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за віком порушено, а предметом розгляду зазначеної справи є саме відмова ГУ ПФУ в Харківській області в призначенні пенсії, то порушене право підлягає відновленню у спосіб, яким є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 21.01.2025 за №184250012494.
Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1211,20 грн. судового збору. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2025 за №184250012494 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.2 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3, під`їзд 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за Списком №2 період навчання за фахом з 01.09.1988 по 26.06.1991 з 02.07.1991 по 03.09.1991 та з 30.11.1991 по 24.06.1992 в Шосткинському хіміко-технологічному технікумі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3, під`їзд 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за Списком №2 період роботи на заводі ВАТ АК "Свема" з 22.08.1992 по 31.12.1996 на посаді "апаратник перегонки цеху рекуперації і ректифікації розчинників (хімічне виробництво)".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3, під`їзд 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 14.01.2025 у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020), з урахуванням зарахованих періодів навчання та роботи до пільгового Списку №2 та висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3, під`їзд 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.В. Соп`яненко