Справа № 191/1229/26 
Провадження № 1-кп/191/58/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року         м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді       ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №12025046540000151 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Покровське Дніпропетровської області, громадянина України, який неодружений, має середню спеціальну освіту, не працює, не має нікого на утриманні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 29.11.2024 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000 грн.),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Катеринівка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який одружений, має середню освіту, не працює, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним 
Положеннями статті 12 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Резолюцією 214 А (Ш) Генеральної асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН від 16 грудня 1966 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла, кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла: не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший. Встановлений законом, порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Відповідно до ст.13 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 233 КПК України ніхто не має права проникати до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою реалізації свого спільного прямого злочинного умислу, направленого на незаконне проникнення до володіння особи, а саме до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , вчиненого за попередньою змовою групою 19 листопада 2025 року близько 01:20 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не вдалося встановити) прибули до домоволодіння потерпілої.
Далі, того ж дня близько 01:25 год (більш точний час у ході досудового розслідування не вдалося встановити) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, усвідомлюючи, що їх дії носять незаконний, протиправний характер, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, без дозволу та всупереч волі власника, в порушення ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, ст.12 «Загальної декларації прав людини» та ст.8 «Конвенції про захист прав та основних свобод», якими гарантоване право на недоторканність житла та іншого володіння особи, ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , відкрили зачинену хвіртку та зайшли на територію вказаного домоволодіння, тим самим порушили недоторканість домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 .
Крім того, ОСОБА_3 19 листопада 2025 року близько 01:25 годин перебуваючи в кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті особистих неприязних відносин у нього виник конфлікт з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого у ОСОБА_3 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
У той же день та час ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий, прямий злочинний умисел, направлений на спричинення неповнолітньому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, знаходячись у кухні будинку за вище вказаною адресою і перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку носа, внаслідок чого спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці спинки носу посередині, який за своїм характером відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Позиція сторони обвинувачення
Прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом щодо вчинення кримінальних проступків, у якому міститься клопотання про розгляд обвинувального акту в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Позиція сторони захисту
Згідно з письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника ОСОБА_7 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчинених кримінальних проступках, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження (з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини) та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Добровільність вказаної заяви він підтвердив.
Згідно з письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної в присутності захисника ОСОБА_8 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному проступку, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження (з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини) та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Добровільність вказаної заяви він підтвердив.

Позиція потерпілих
Відповідно до письмової заяви потерпілої ОСОБА_5 вона висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомила про обізнаність щодо обмеження права на апеляційне оскарження та надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до письмової заяви потерпілого ОСОБА_6 складеної у присутності законного представника ОСОБА_5 він висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомив про обізнаність щодо обмеження права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Щодо розгляду обвинувального акту в порядку спрощеного провадження
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють встановлені органом досудового розслідування обставини, суд вважає за можливе провести розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінальних проступків у спрощеному провадженні в порядку ст.382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч.4 ст.107 КПК України.

Кваліфікація дій обвинувачених за законом України про кримінальну відповідальність
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , що виразились у незаконному проникненні до володіння особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України. Також умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України. Вказані діяння, згідно зі ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у незаконному проникненні до володіння особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Призначення покарання
При призначенні покарання ОСОБА_3  суд враховує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу обвинуваченого, пом`якшуючу та обтяжуючу його покарання обставини.
Зокрема, згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 неодружений, не працює, у реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківської ЦМЛ» СМР» не перебуває, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п.2 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб.
На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та у межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України необхідно визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань.
На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та зможе запобігти вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_4  суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, пом`якшуючу та обтяжуючу його покарання обставини.
Зокрема, згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 одружений, не працює, має на утриманні малолітню дитину, у реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківської ЦМЛ» СМР» не перебуває, раніше несудимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до п.2 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб.
На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та зможе запобігти вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом
Запобіжний захід у межах даного кримінального провадження обвинуваченим не обирався. 
Цивільні позови у межах кримінального провадження не заявлявся. 
Речові докази та судові витрати також відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
-за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , шляхом повного складання призначених покарань, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя      ОСОБА_1