справа № 489/735/26  провадження №2/489/1193/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 квітня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
У лютому 2026 року ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 06.05.2025-100000134 від 06.05.2025 у розмірі 9374,39,00 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами 06.05.2025 був укладений кредитний договір (оферти) № 06.05.2025-100000134, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 6000,00 грн. строком на 112 днів (до 25.08.2025) зі сплатою процентної ставки в розмірі 1 % за один день протягом всього строку кредитування, а також комісією, пов`язаною з наданням кредиту 20%, що дорівнює 1200,00 грн., та неустойкою 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. 
Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 9374,39 грн., яка складається із 4393,83 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2460,56 грн. по процентам та неустойки 2520,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути наведену заборгованість з відповідача. 

10.02.2026 відповідач надала відзив на позов, в якому просила надати належну оцінку обставинам, викладеним у відзиві.
У відзиві відповідач вказала, що факт укладення кредитного договору від 06.05.2025 не заперечує. Разом з тим, заявлений позивачем розмір заборгованості не визнає, оскільки вважаю за необхідне, щоб він був оцінений судом з урахуванням умов договору та фактичних обставин, у яких вона перебувала.
Зазначає, що у період після укладення договору, внаслідок воєнних дій та обстрілів, було пошкоджено житло внаслідок влучання безпілотних літальних апаратів (шахедів) у будинок, що спричинило її вимушений переїзд, втрату роботи та різке погіршення фінансового становища. Крім того, у подальший період виникли значні та невідкладні витрати, пов`язані з дороговартісним лікуванням та операцією близького члена родини, що додатково ускладнило можливість належного виконання нею фінансових зобов`язань. Вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що нарахування процентів та додаткових платежів підлягає оцінці з точки зору співмірності, з урахуванням періоду користування кредитом, фактичних обставин справи та реального фінансового стану відповідача в умовах воєнного стану.
Вважаю, що розгляд даної справи має здійснюватися з урахуванням реальних умов, у яких перебував відповідач, та з дотриманням балансу інтересів сторін.
17.02.2026 від позивача найшла відповідь на відзив в якій вказав на недоведеність доводів відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю. 
22.02.2026 відповідач надала до суду заперечення (на відповідь на відзив) в яких вказала, що заявлена до стягнення сума підлягає оцінці з точки зору співмірності та обґрунтованості з урахуванням життєвих обставин відповідача. До заперечень до дала фото прильоту зі сторони росії в ніч на 10.06.2025 в житловий комплекс «Навігатор» в м.Києві.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 06.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 06.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 06.05.2025-1000001345, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, які підписано відповідачем шляхом застосування цифрового власноручного підпису та одноразового ідентифікатора «Е486».
Кредитний договір укладено сторонами на наступних умовах: сума кредиту – 6000,00 грн. строк, на який надається кредит - 112 днів з дати його надання (06.05.2025); дата повернення кредиту - 25.08.2025 (пункти 1 – 4). 
Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування (пункт 6 договору).
Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 1200,00 грн. (пункт 7 ).
Неустойка – 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (пункт 15). 
Реквізитами належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11хх-хххх-3933. 
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання в кредит грошових коштів відповідачу (позичальнику) підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 28.01.2026 № 1-2801, згідно якої 06.05.2025 16:35:44 було успішно перераховано кошти в сумі 6000,00 грн. на платіжну картку клієнта 4441111035253933, номер транзакції в системі iPay.ua – 733112192, призначення платежу: видача за договором кредиту № 06.05.2025-100000134.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 06.05.2025-100000134 від 06.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 9374,39 грн., яка складається із: 4393,83 грн. основний борг; 2460,56 грн. процентів; 2520,00 грн. неустойки.
Згідно довідки-розрахунку проценти по кредиту нараховані за період з 06.05.2025 по 16.06.2025, тобто у межах строку кредитування.
Правове обґрунтування та мотиви суду. 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із матеріалів справи та наявних у ній письмових доказів вбачається, що 06.05.2025 відповідач звернулася до позивача з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала заявку, яка є частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб: НОМЕР_1 , вказаний при укладенні договору.
Таким чином, укладення кредитного договору у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідає законодавству та волі сторін щодо свободи договору, а наявний у справі звіт платіжного оператора про успішний переказ є самодостатнім доказом виконання кредитором своїх зобов`язань.
Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання коштів в кредит в розмірі 6000,00 грн. відповідач не оспорює.
Судом здійснено аналіз умов кредитного договору в частині правомірності встановлення в договорі процентної ставки в розмірі 1 % в день за користування кредитом та неустойки.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 денна ставка не більше 1%.
У даному випадку, так як кредитний договір укладено 06.05.2025, відповідно встановлення позивачем процентної ставки в розмірі 1 % в день за користування кредитними коштами відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, враховуючи доведення позивачем порушення відповідачем зобов`язань позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 4393,83 грн. та 2460,56 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі, вказаному позивачем. 
Разом з тим, суд не погоджується із стягненням з відповідача неустойки.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24) зроблено висновок, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитних договорів, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
У зв`язку із цим, в стягненні неустойки слід відмовити, та як таки вимога суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого позичальник  звільняється від її сплати внаслідок наявності військового стану в Україні.
Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні докази у справі, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 6854,39 грн. (4393,83+2460,56). 
Обставин, на які посилається відповідача та які вплинули на її матеріальне становище та відповідно можливість вчасно погасити заборгованість, то вони не є таким, що надають суджу підстави для зменшення заборгованості. Крім того, розмір заборгованості, який підлягає стягненню не є значним.
У зв`язку частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1946,48 грн. (2662,40 х 73,11%) 

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 06.05.2025-100000134 від 06.05.2025 в загальному розмірі 6854,39 грн. (шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 48 коп.) та судовий збір в сумі 1946,48 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок шість гривень 48 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського,133-А;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.04.2026.

Суддя І.В.Коваленко