КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 761/13715/25 Головуючий у суді першої інстанції - Хардіна О.П.
Номер провадження № 33/824/409/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Панамаренка Дмитра Миколайовича, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року щодо притягнення:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 336, 338, 340 від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України (далі - інститут), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника, а саме: Президента Національної академії педагогічних наук України, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник під час вчинення дій та прийняття рішення щодо встановлення надбавки особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 50 % посадового окладу шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту: за вересень 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 22 вересня 2023 року, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особистого підписання наказу від 22 вересня 2023 року № 58-к про надбавку; за жовтень 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 23 жовтня 2023 року, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особистого підписання наказу від 23 жовтня 2023 року № 63-к про надбавку; за листопад 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 21 листопада 2023 року, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особистого підписання наказу від 21 листопада 2023 року № 74-к про надбавку.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 342 від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України (далі - інститут), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника, а саме: Президента Національної академії педагогічних наук України, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник під час вчинення дій та прийняття рішення щодо встановлення премії особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 2 360 грн шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за жовтень 2023 року під час особистого підписання наказу від 23 жовтня 2023 року № 64-к про премію, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 337, 339, 341 від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України (далі - інститут), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень, в умовах реального конфлікту інтересів, вчинив дії та прийняв рішення щодо встановлення надбавки особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 50 % посадового окладу шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу інституту: за вересень 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 22 вересня 2023, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особисто підписав наказ від 22 вересня 2023 № 58-к про надбавку; за жовтень 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 23 жовтня 2023, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особисто підписав наказ від 23 жовтня 2023 № 63-к про надбавку; за листопад 2023 року під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту від 21.11.2023, на якому власноручно написав резолюцію-вказівку «До наказу» та особисто підписав наказ від 21 листопада 2023 № 74-к про надбавку, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 343 від 02 квітня 2024 року, обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України (далі - інститут), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень, в умовах реального конфлікту інтересів, вчинив дії та прийняв рішення щодо встановлення премії особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 2 360 грн шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за жовтень 2023 року та особисто підписав наказ від 23 жовтня 2023 року № 64-к про премію, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУПАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч. 1, 2, ст. 172-7 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, на користь держави; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Панамаренко Д.С. подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, доведенню в даній справі підлягає встановлення саме реального, а не потенційного конфлікту інтересів, а також наявності доказів, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за місяць під час розгляду листа голови первинної профспілкової організації Інституту.
В даній справі ОСОБА_1 не заперечує наявність у нього приватного інтересу, але звертає увагу на відсутність у нього дискреційних повноважень, а також відсутності можливості діяти на власний розсуд під час візування листів і видачі наказів про встановлення надбавок.
Трудові відносини в Інституті, питання соціального захисту працівників, їхньої охорони праці регулюється колективним договором між адміністрацією і профспілковим комітетом, який діє від імені трудового колективу відповідно до чинного законодавства.
Колективним договором Інституту на 2018-2022 роки, яким Інститут керується по теперішній час, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про колективні угоди і договори», передбачено:
«5.1.3. Директор Інституту затверджує (не встановлює) згідно тарифної сітки та класифікатора професій:
2) надбавки працівникам (у відповідності до критеріїв розроблених профкомом): а) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки)...
5.2. Встановлення доплат, надбавок і премій працівникам Інституту здійснюється на підставі положень.»
Відповідно до Розділу 2 Додатку 2 до Колективного договору «Типове положення про матеріальне стимулювання працівників наукових установ, закладів НАП України (далі - Типове положення про матеріальне стимулювання), преміювання працівників установ, закладів здійснюється за умови своєчасного виконання завдань; розмір премії кожного працівника залежить від особистого вкладу в загальні результати роботи установи, виявленої ініціативи у вирішенні постановлених завдань, виконавчої дисципліни; розмір премії працівникам встановлює керівник за погодженням з профспілковим комітетом; керівник має право позбавити працівника премії повністю або частково; відзначення преміями в кожному випадку оформляється наказом по установі з зазначенням конкретного розміру премії (пункти 2.2, 2.4, 2.5, 2.7, 2.9).
Таким чином, основним документом, який визначає порядок виплати надбавок є колективний договір, відповідно якого розмір премії працівникам встановлює керівник структурного підрозділу, а директор лише їх затверджує відповідним наказом. Розмір премії конкретного працівника необхідно узгоджувати з профспілковим комітетом.
Нормативними документами Інституту обдарованої дитини визначена процедура прийняття рішення про встановлення надбавок, яка виключає можливість впливу директора інституту на визначення їх розміру.
Отже, Колективним договором Інституту встановлений певний «захід врегулювання конфлікту інтересів шляхом здійснення повноважень під зовнішнім контролем». Але в даному випадку не вище стоячою організацією, а ППО, яка є незалежно юридичною особою відповідно до ст. 12 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». При такому регулюванні ні директор, ні керівник структурного підрозділу не мають остаточних повноважень щодо встановлення конкретного розміру премії працівників, а підписання наказу є фактично оформленням рішення Профкому, і обов`язком, а не правом директора Інституту в частині обов`язку своєчасної виплати заробітної плати.
Вказує, що наявні в матеріалах справи службовими записками керівника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини ОСОБА_2 на ім`я заступника директора з наукової роботи та голови Профкому ППО Інституту обдарованої дитини, якими ОСОБА_2 визначив розмір премії працівникам, які знаходяться у його підпорядкуванні. (Див. п.2.5. Типового положення про матеріальне стимулювання).
Також вищезазначений факт підтверджується листами голови первинної профспілкової організації Інституту «Щодо встановлення надбавок за складність і напруженість у роботі», відповідно до якого Голова профкому ППО Інституту обдарованої дитини ОСОБА_3 повідомила, що профкомом у відповідності до критеріїв, розроблених профкомом, розглянуто види та розміри надбавок для працівників і прийнято відповідне рішення про їх встановлення.
Наказом Інституту про виплату надбавки всім працівникам за складність та напруженість у роботі, до якого внесені данні щодо премії всіх працівників (а не особисто ОСОБА_1 ) у розмірі, визначеному листом первинної профспілкової організації Інституту «Щодо встановлення надбавок за складність і напруженість у роботі» (Див. п.2.9. Типового положення про матеріальне стимулювання)
Зазначає, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 здійснив особисту оцінку виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту.
Твердження старшого оперуповноваженого 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_4 про те, що оскільки зазначені працівники Інституту перебували у прямому підпорядкуванні у директора Інституту ОСОБА_1 , такі працівники не могли бути об`єктивними при внесенні рекомендацій щодо встановлення надбавок та премій провідному науковому співробітнику відділу Інституту ОСОБА_1 є нічим іншим як припущенням, виходячи з наступного.
Первинна профспілкова організація Інституту є окремою юридичною особою, а тому про перебування у прямому підпорядкуванні у директора Інституту ОСОБА_1 мова йти не може взагалі.
Право на матеріальне заохочення працівників, передбачено посадовою інструкцією керівника структурного підрозділу (зокрема ОСОБА_2 ). Службові записки були не на ім`я директора, а на ім`я заступника директора, таким чином, ОСОБА_1 навіть не був ознайомлений з їх змістом.
Суд першої інстанції підтвердив, що директор Інституту затверджує, а не встановлює надбавки працівникам інституту.
Тлумачення слова «затверджує» говорить, що воно використовується, коли йдеться про схвалення або фінальне оформлення чогось, а «встановлює», коли йдеться про створення, запровадження або визначення чогось нового (в даному конкретному випадку розміру премії.)
Вищезазначені повноваження узгоджуються з п.п. 5.1.3., 5.1.5 Колективного договору Інституту на 2018-2022 роки, де вищезазначені повноваження директора обмежені у межах коштів на оплату праці, а також п.2.9. Типового положення про матеріальне стимулювання, де відзначення преміями в кожному випадку оформляється наказом по установі з зазначенням конкретного розміру премії.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки вищезазначеним формулюванням Колективного договору Інституту не надав.
Також суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що опитані завідувач відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту ОСОБА_2, заступник директора Інституту з наукової роботи ОСОБА_5 та голова первинної профспілкової організації Інституту ОСОБА_3 спростували пояснення ОСОБА_1 , та повідомили, що до їх повноважень не належить встановлення надбавок провідному науковому співробітнику відділу Інституту, вони лише можуть рекомендували (клопотати) про такі надбавки, премії.
Таким чином, завідувач відділу Інституту ОСОБА_6 , заступник директора Інституту ОСОБА_5 та голова первинної профспілкової організації Інституту ОСОБА_3 не мали службових повноважень на встановлення надбавок працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки). Такими повноваженнями як вже зазначено вище, був наділений директор Інституту ОСОБА_1 , який мав право підписувати відповідні накази Інституту.
Однак дані твердження суду першої інстанції не відповідають дійсності і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки пояснення лише скопіювавши висновок з протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_6 безпосередньо підпорядкований заступнику директора з наукової роботи, а не директору, а тому висновок суду першої інстанції, що оскільки зазначені працівники Інституту перебували у прямому підпорядкуванні у директора Інституту ОСОБА_1 , такі працівники не могли бути об`єктивними при внесенні рекомендації щодо встановлення надбавок та премії провідному науковому співробітнику відділу Інституту ОСОБА_1 , непідтверджений доказами.
Висновки суду про те, що відповідно до листа НАПН України № 2-6/403 від 28.10.2024, академіку секретарю відділення загальної середньої освіти та цифровізації освітніх систем НАПН України на виконання листа НАПН України № 2-6/1 від 04.01.2022, ОСОБА_1 надіслано повідомлення про можливий потенційний конфлікт інтересів у зв`язку з зайняттям ОСОБА_1 посади за сумісництвом. Однак під час вчинення дій та прийняття рішень щодо преміювання та встановлення надбавок ОСОБА_1 як провідному науковому співробітнику він про наявність реального конфлікту інтересів академіка секретаря відділення загальної середньої освіти та цифровізації освітніх систем не повідомляв.
З даним висновком не можна погодитися, оскільки зі змісту листа НАПН України №2-6/403 від 28.10.2024 вбачається лише, що ОСОБА_1 щомісячно до НАНП України подаються повідомлення щодо наявності в нього потенційного, а не реального конфлікту інтересів за час виконання своїх посадових обов`язків.
При потенційному конфлікті інтересів у особи наявний приватний інтерес у сфері, в якій вона виконує свої службові повноваження. І вищезазначеними листами ОСОБА_1 повідомляв про нього.
За відсутності службових повноважень дискреційного характеру не можу бути й реального конфлікту інтересів.
Отримавши у визначеному порядку рішення профкому щодо розміру премій працівників, директор, візуючи листа словами «До наказу» не приймає рішення про встановлення собі стимулюючої виплати, а отже не діє в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не дискреційне!
Теж саме стосується підписання наказу, який фактично оформлює відзначення преміями працівників.
Окремо, звертає увагу суду, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 256 КУпАП). Такі пояснення також є джерелом доказів в розумінні ст. 251 КУпАП. В ході ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 був опитаний працівниками УСР 06.12.2024 року, про що складено відповідні пояснення, однак при складанні 02.04.2025 протоколу про адміністративне правопорушення пояснення у нього не відбиралися. До протоколів додані копії пояснень від 06.12.2024 року.
Такі порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (складання протоколу майже через чотири місяці після відібрання пояснень, не відібрання пояснень при складанні протоколу) істотно вплинули на можливість реалізувати свої права особою на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_1 - Панамаренко Д.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
При апеляційному розгляді справи  ОСОБА_1 та йогозахисник Панамаренко Д.С.підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.
При апеляційному розгляді справи прокурори Прокопов О.Е., та Шкурпело Р.В. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились на розгляд до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи захисника ОСОБА_1 - Панамаренка Д.С.про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2025 року було ухвалено оскаржувану постанову. ОСОБА_1 та його захисник були присутні в судовому засіданні, що вбачається із тексту постанови (а.с. 175 - 185 т. 1).
Захисник Панамаренко Д.С.отримав копію оскаржуваної постанови за допомогою підсистеми «Електронний суд» лише 26 вересня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 186 т. 1).
В подальшому, шляхом поштового направлення захисник  ОСОБА_1 - адвокат Панамаренко Д.С. 06 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу (а.с. 187-206 т. 1).
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 рокуяк такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Національної академії педагогічних наук України № 88к від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 продовжено повноваження директора Інституту обдарованої дитини з 05 липня 2022 року за контрактом № 48 від 05 липня 2017 року до проведення виборів директора інституту у встановленому законом порядку.
Наказом інституту № 68-к від 03 вересня 2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду провідного наукового співробітника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини, на 0,5 ставки посадового окладу, за сумісництвом.
Згідно зі Статутом Інституту, затвердженим постановою Президії Національної Академії Педагогічних Наук України від 26.05.2016 № 1-2/8-145, Інститут створено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 № 635-р, згідно з рішенням Президії НАПН України від 22.02.2007 (пункт 1.1 Статуту).
Відповідно до Статуту Інститут є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у вітчизняній та іноземній валюті, печатку із зображенням Державного Герба України із своїм найменуванням. Інститут є бюджетною неприбутковою науковою установою (пункти 1.3, 1.4 Статуту).
22 вересня 2023 року, 23 жовтня 2023 року, 21 листопада 2023 року директор Інституту ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Інституту, за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Січових Стрільців, 52-д, обіймаючи за сумісництвом посаду провідного наукового співробітника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту, достовірно знаючи про вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо обов`язку вжиття заходів з недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів та інформування безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня про наявність в нього реального конфлікту інтересів, будучи наділений службовими повноваженнями на встановлення надбавки працівникам Інституту у розмірі до 50 відсотків посадового окладу, умисно, в порушення п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи приватний матеріальний інтерес, що полягає у заінтересованості отримати заробітну плату у більшому розмірі, здійснив дії з оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за вересень, жовтень, листопад 2023 року, розглянув листи голови первинної профспілкової організації Інституту за цей період, та прийняв рішення у формі власноручного написання на зазначених листах резолюцій-вказівки «До наказу».
При цьому ОСОБА_1 в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону У країни «Про запобігання корупції» до завершення робочого дня 23 вересня 2023 року, 24 жовтня 2023 року та 22 листопада 2023 року не повідомив свого безпосереднього керівника, а саме: Президента Національної академії педагогічних наук України про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що підтверджується листами НАПН України від 08 листопада 2024 року № 2-6/415, від 25 грудня 2024 року № 2-6/480.
Директором Інституту ОСОБА_1 22 вересня 2023 року, 23 жовтня 2023 року, 21 листопада 2023 року видано та особисто підписано відповідно наказу № 58-к, № 63-к, № 74-к, про надбавки, якими наказав встановити надбавки ОСОБА_1 , тобто особисто собі, як провідному науковому співробітнику Інституту у розмірі 50% від посадового окладу.
20 жовтня 2023 року директор Інституту ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Інституту, за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Січових Стрільців, 52-д, обіймаючи за сумісництвом посаду провідного наукового співробітника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту, достовірно знаючи про вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо обов`язку вжиття заходів з недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів та інформування безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня про наявність в нього реального конфлікту інтересів, будучи наділений службовими повноваженнями на встановлення премії працівникам Інституту визначаючи її розмір, умисно, в порушення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи приватний матеріальний інтерес, що полягає у заінтересованості отримати заробітну плату у більшому розмірі, здійснив дії з оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за жовтень 2023 року, розглянув лист голови первинної профспілкової організації Інституту від 20.10.2023, та прийняв рішення у формі зазначеному листі резолюції-вказівки «До наказу». власноручного написання.
При цьому ОСОБА_1 в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» до завершення робочого дня 24 жовтня 2023 року не повідомив свого безпосереднього керівника, а саме: Президента Національної академії педагогічних наук України про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що підтверджується листами НАПН України від 08 листопада 2024 року № 2-6/415, від 25 грудня 2024 року № 2-6/480.
Директором Інституту ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року видано та особисто підписано наказ № 64-к про премію, яким наказав встановити премію ОСОБА_1 , тобто особисто собі, як провідному науковому співробітнику Інституту у розмірі 2 360 грн.
ОСОБА_1 мав можливість дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів 22 вересня 2023 року, 20 жовтня 2023 року, 23 жовтня 2023 року, 21 листопада 2023 року, під час фактичного розгляду листів голови первинної профспілкової організації Інституту та підписання зазначених наказів Інституту про надбавки та премію.
Листом НАПН України від 25 грудня 2024 року № 2-6/480 поінформовано, що від директора Інституту ОСОБА_1 , не надходили повідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішень шляхом видання та підписання наказів про його преміювання, як головного наукового співробітника та встановлення йому надбавок.
Опитані в суді першої інстанції завідувач відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту ОСОБА_6 , заступник директора Інституту з наукової роботи ОСОБА_5 та голова первинної профспілкової організації Інституту ОСОБА_3 повідомили, що до їх повноважень не належить встановлення надбавок провідному науковому співробітнику відділу Інституту, вони лише можуть рекомендували (клопотати) про такі надбавки, премії.
Приймаючи постанову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виник під час вчинення дій та прийняття рішення щодо встановлення премії особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 2360 грн шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту за жовтень 2023 року під час особистого підписання наказу від 23.10.2023 № 64-к про премію.
Таким чином, вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 cт. 172-7 KУпAII.
Крім того, обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України прийняв рішення щодо встановлення надбавки особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту у розмірі 50 % посадового окладу шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу інституту у вересні - листопаді 2023 року наказів про встановлення надбавки за високі досягнення у праці самій собі, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 cт. 172-7 KУпAII.
Апеляційний суд погоджується із вказаними із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.
Відповідно до п. 1.3 Статуту Інституту вищої освіти НАПН України, Інститут є державною бюджетною неприбутковою науковою установою.
Пунктом 1.4 Статуту визначено, що Інститут є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у вітчизняній та іноземній валюті, печатку із зображенням Державного Герба України із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи, бланки, емблеми, символіку, атрибути юридичної особи.
Враховуючи зазначене, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою Інституту, який є юридичною особою публічного права, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Як вбачається з протоколів, ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора Інституту обдарованої дитини Національної академії педагогічних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, ОСОБА_1 , під час виконання своїх службових повноважень, у порушення вимог законодавства, не повідомив у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів та прийняв ряд наказів в умовах реального конфлікту інтересів, що стосувались, преміювання себе як провідного наукового співробітника відділу інституту.
Колективним договором Інституту на 2018-2022 роки, яким Інститут керується по теперішній час, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про колективні угоди і договори», до прийняття нового, директор Інституту наділений аналогічними зазначеними вище повноваженнями, згідно постанови КМУ № 1298 та постановою Президії НАПН України від 17.06.2011 № 1-7/8-189, а саме: затверджує надбавки працівникам Інституту (у відповідно до критеріїв розроблених профкомом) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки) за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі (пункт 5.1.3 колективного договору).
Відповідно до Типового положення про матеріальне стимулювання працівників наукових установ, закладів НАП України, затвердженого постановою Президії НАПН України від 17.11.2005 № 1-7/13-217 (далі - Типове положення про матеріальне стимулювання), преміювання працівників установ, закладів здійснюється за умови своєчасного виконання завдань; розмір премії кожного працівника залежить від особистого вкладу в загальні результати роботи установи, виявленої ініціативи у вирішенні постановлених завдань, виконавчої дисципліни; розмір премії працівникам встановлює керівник за погодженням з профспілковим комітетом; керівник має право позбавити працівника премії повністю або частково; відзначення преміями в кожному випадку оформляється наказом по установі з зазначенням конкретного розміру премії (пункти 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.7, 2.9).
Розділом 3 Типового положення про матеріальне стимулювання передбачено встановлення надбавок працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу за високі досягнення у праці, за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання), за складність, напруженість у роботі.
Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.
Відповідно до контракту з керівником наукової установи № 48 від 05 липня 2017 року, директор Інституту ОСОБА_1 наділений повноваженнями приймати на роботу та звільняти з роботи працівників Інституту, визначати їх функціональні обов`язки, застосовувати до них заходи заохочення та стягнення; перевіряти якість роботи працівників Інституту; видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, давати обов`язкові для виконання всіма учасниками виробничого процесу і структурними підрозділами Інституту доручення (пункт 6 контракту).
Відповідно до п. 6 контракту директор інституту:
приймає на роботу та звільняє з роботи працівників інституту, визначає їх функціональні обов`язки, застосовує до них заходи заохочення та стягнення;
перевіряє якість роботи працівників наукової установи та організацію виробничого процесу;
видає у межах своїх повноважень накази та розпорядження, дає обов`язкові для виконання всіма учасниками виробничого процесу і структурними підрозділами інституту доручення.
Також відповідно до статуту Інституту директор застосовує заходи заохочення (морального і матеріального), дисциплінарні стягнення, встановлює надбавки, доплати, премії працівникам інституту (пункт 4.2 Статуту).
Відповідно до п. 4.2 Статуту директор у межах своєї компетенції видає накази і розпорядження; застосовує заходи заохочення (морального і матеріального), дисциплінарні стягнення, встановлює надбавки, доплати, премії працівникам Інституту у порядку передбаченому законодавством України.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з:
Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Згідно з пунктом 5.1.3 Колективного договору Інституту на 2018-2022 роки, яким Інститут керується по теперішній час, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про колективні угоди і договори», до прийняття нового, визначено, що директор Інституту затверджує надбавки працівникам Інституту (у відповідно до критеріїв розроблених профкомом) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки) за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі.
Відповідно до пояснень завідувача відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту ОСОБА_2, заступника директора Інституту з наукової роботи ОСОБА_5 та голови первинної профспілкової організації Інституту ОСОБА_3 , які спростували пояснення ОСОБА_1 , та повідомили, що до їх повноважень не належить встановлення надбавок провідному науковому співробітнику відділу Інституту, вони лише можуть рекомендували (клопотати) про такі надбавки, премії.
Враховуючи такі пояснення вони не мали службових повноважень на встановлення надбавок працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки). Такими повноваженнями був наділений лише директор Інституту, який мав право підписувати відповідні накази Інституту.
Відповідно до пункту 2.2.1 Методичних рекомендації Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.10.2022 № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», яким визначено, що підпорядковані працівники схильні діяти в інтересах керівника. Це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь керівника, підпорядкована особа може розраховувати або на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакції керівника, застосування дисциплінарного стягнення/ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєю чергою, керівник прагне віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника.
Таким чином, оскільки вищезазначені працівники Інституту перебували у прямому підпорядкуванні у директора Інституту ОСОБА_1 , вони не могли бути об`єктивними при внесенні рекомендацій щодо встановлення надбавок та премії провідному науковому співробітнику відділу Інституту ОСОБА_1 .
Отже ОСОБА_1 під час виконання своїх службових повноважень, приймаючи рішення про преміювання працівників інституту, в тому числі себе особисто як провідного наукового співробітника відділу інституту та вчинення дій щодо підписання наказів про преміювання мав наявний приватний інтерес, зумовлений прагненням, у том числі забезпечення свого матеріального достатку шляхом застосування заохочення у вигляді стимулюючої виплати - премії.
Відповідно до Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 19 жовтня 2022 року навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів (п. 2.4 розділу 2).
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 повідомив про відсутність в нього дискреційних повноважень на встановлення собі як провідному науковому співробітнику відділу Інституту надбавок та премії. Стверджує, що рішення про преміювання його як провідного наукового співробітника відділу Інституту приймалось завідувачем зазначеного відділу Інституту, заступником директора Інституту з наукової роботи та погоджувалось головою профспілкового комітету на підставі п. 5.1.3 Колективного договору Інституту. ОСОБА_1 заперечує наявність в нього реального конфлікту інтересів, у зв`язку з чим, не вважає, що був зобов`язаний виконувати п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до листа НАПН України № 2-6/403 від 28 жовтня 2024 року, академіку секретарю відділення загальної середньої освіти та цифровізації освітніх систем НАПН України на виконання листа НАПН України № 2-6/1 від 04.01.2022, ОСОБА_1 надіслано повідомлення про можливий потенційний конфлікт інтересів у зв`язку з зайняттям ОСОБА_1 посади за сумісництвом. Однак під час вчинення дій та прийняття рішень щодо преміювання та встановлення надбавок ОСОБА_1 як провідному науковому співробітнику він про наявність реального конфлікту інтересів академіка секретаря відділення загальної середньої освіти та цифровізації освітніх систем не повідомляв.
Відтак, оскільки у направлених ОСОБА_1 повідомленнях, він зазначав, що не вчиняв дій та не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а також не повідомляв, що ним здійснювалось преміювання себе як провідному науковому співробітнику, то ОСОБА_1 відповідно не могло прийматись якихось рішень, а лише на таких повідомленнях власноруч зазначалось «До наказу», що означає ознайомлення з документом.
Також, ОСОБА_1 не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо встановлення премії особисто собі, як провідному науковому співробітнику відділу Інституту шляхом здійснення особистої оцінки виконаної ним роботи на посаді провідного наукового співробітника відділу Інституту під час особистого підписання наказу про премію.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень при встановлених судом обставинах, є доведеною повністю.
Вказані висновки підтверджуються даними, які містяться, зокрема у: протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 №№ 336, 337, 338, 339, 340, 341, 342, 343; наказі Національної академії педагогічних наук України № 88к від 23 червня 2022 року, яким продовжено повноваження директора Інституту обдарованої дитини з 05 липня 2022 року за контрактом № 48 від 05 липня 2017 року до проведення виборів директора інституту у встановленому законом порядку, наказі інституту № 68-к від 03 вересня 2018 року призначено на посаду провідного наукового співробітника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини, на 0,5 ставки посадового окладу, за сумісництвом; розрахункових листах за березень, квітень, червень, вересень, листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року.
ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.
Апеляційний суд не може визнати обґрунтованими посилання апелянта про те, що ним надсилались листи про можливий потенційний конфлікт інтересів у зв`язку з зайняттям посади за сумісництвом на адресу Академіка-секретаря відділення загальної середньої освіти та цифровізації освітніх систем НАПН України ОСОБА_7 , оскільки з досліджуваних листів вбачається, що ОСОБА_1 вказував виключно про те, що він займає посаду провідного наукового співробітника відділу філософсько - методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту та інформував, що ним не вчинялись дії, рішення та проекти рішень, пов`язані з предметом потенційного конфлікту інтересів, у зв`язку з суміщенням ним посади провідного наукового співробітника відділу філософсько-методологічних проблем інноваційного розвитку людини Інституту (а.с. 58 -60 т.8).
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у його діях складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану захисником Панамаренком Д.М., слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1  процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , поданою захисником Панамаренка Дмитра Миколайовича, залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду М.А.Яворський