ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/1978/25   Головуючий в 1 інст.Зарютін П.В.
Провадження №33/807/667/25     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2025 року      місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Крамного С.С., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Крамного С.С. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. 
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 25 лютого 2025 року о 19:21 год., за адресою: смт.Комишуваха Запорізької області Запорізького району, по вул.Богдана Хмельницького, 112, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.а) ПДР України, що було вчинено повторно протягом року, оскільки 05 січня 2025 року постановою серії ЕНА № 3796005 ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Крамний С.С. просить змінити оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у розмірі 81 600 грн, зменшивши розмір адміністративного стягнення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд не взяв до уваги підстави для застосування положень ст.22 КУпАП. 
Зауважує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, неодноразово залучався до виконання бойових завдань, адміністративне правопорушення, яке йому інкримінується, не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним, суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, зокрема ОСОБА_1 використовував автомобіль в інтересах служби, виконуючи наказ командира. 

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, проте, за змістом пояснень ОСОБА_1 , останній вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, виконуючи наказ командира, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Переглядаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №256328 від 25 лютого 2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що останній керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова ЕНА3796005 від 05.01.2025 року за ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.
На думку суду апеляційної інстанції, таке формулювання є суперечливим, оскільки одночасно зазначено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та міститься посилання на порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, проте в подальшому вказано, що ОСОБА_1 не має права керування таким транспортним засобом. Тобто, в протоколі зазначені правопорушення, які підпадають під ознаки правопорушень, передбачених різними частинами статті 126 КУпАП - частинами першою та третьою.
Так, відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 згідно із складеним протоколом, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Так, частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частиною третьою цієї статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною четвертою вказаної статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

До протоколу додано копію постанови серії ЕНА3796005 від 05 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, на яку міститься посилання у самому протоколі, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, за те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідно категорії.

При цьому, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.126 КУпАП, яке в свою чергу не утворює повторності по відношенню до ч.5 ст.126 КУпАП. 

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, зміст протоколу та додані до протоколу докази належним чином не проаналізував, а лише перелічив докази в оскаржуваній постанові, не розкривши при цьому їх суті та не вказавши яке саме доказове значення вони мають.
Серед іншого, судом не проаналізовано доданий до протоколу відеозапис, на якому зафіксовано, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній одразу повідомив поліцейським, що є військовослужбовцем та виконує бойове розпорядження командира. 
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 надано документи, які підтверджують те, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, а також надано належним чином оформлений витяг з бойового розпорядження командира від 25 лютого 2025 року, що підтверджує доводи сторони захисту з зазначеного приводу. 
На переконання суду апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема і умислу останнього на вчинення зазначеного правопорушення.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Крамного С.С. задовольнити. 
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.5 ст.126 скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 336/1978/25