Окрема думка 
Судді Верховного Суду у Касаційному цивільному судіГрушицького А. І.

06 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 461/8106/23
провадження № 61-16138сво24

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника міського голови з містобудування Львівської міської ради ОСОБА_2 про захист честі і гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди у якому просив визнати, що у висловлюваннях відповідача стосовно адвоката ОСОБА_1: «Я, знаючи Вашу професійну діяльність, прекрасно усвідомлюю, що Ви можете брехати», міститься інформація, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 ;
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 1,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної приниженням його честі, гідності та ділової репутації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що усупереч загальноприйнятим правилам поведінки у професійному спілкуванні, заступник міського голови з містобудування Львівської міської ради ОСОБА_2 порушив встановлені для посадових осіб органів місцевого самоврядування норми та стандарти поведінки і публічно висловив про ОСОБА_1 судження негативного характеру, які порушили його особисті немайнові права як людини та адвоката, принизили його честь, гідність, чим завдав шкоду діловій репутації, що зумовило необхідність звернення із позовною заявою до суду.

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 10 квітня 2024 року, яке залишив без змін Львівський апеляційний суд постановою від 01 листопада 2024 року, позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав висловлювання ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , висловлені ним публічно: «Я, знаючи Вашу професійну діяльність, прекрасно усвідомлюю, що Ви можете брехати», такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Стягнув із заступника міського голови з містобудування Львівської міської ради ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1,00 грн компенсації моральної шкоди. 

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постановою від 06 квітня 2026 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Слюсаря В. В. задовольнив частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 квітня 2024 року, додаткове рішення Галицького районного суду від 30 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 листопада 2024 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Погоджуюсь із висновком об`єднаної палати про відмову в позові з тих підстав, що заступник міського голови з містобудування Львівської міської ради ОСОБА_2 не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та діяв як посадова особа органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, об`єднана палата зосередила свою увагу лише на питанні можливості участі посадових осіб в якості сторони у справах про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, залишивши поза своєю увагою ширше питання - взагалі щодо участі у цивільному процесі посадових та службових осіб, у зв`язку з чим на підставі статті 35 ЦПК України висловлюю збіжну окрему думку на вказану постанову.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За загальним правилом, процесуальний закон не передбачає участі в цивільному процесі посадових та службових осіб, на відміну від адміністративного процесу.

Окремі винятки передбачені статтею 56 ЦПК України щодо участі в цивільному процесі прокурора та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

На практиці, посадові та службові особи досить часто пред`являють позови або є відповідачами у справах (голови правлінь, директори та інші керівники юридичних осіб чи їх заступники, державні реєстратори, приватні нотаріуси та приватні виконавці).

На мою думку, зазначення у процесуальних документах поряд із ім`ям фізичної особи назви її посади або професії не свідчить про участь в цивільному процесі посадової або службової особи як сторони. Стороною у справі у такому випадку є саме фізична особа.

Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи, але при виконанні посадових (службових) обов`язків (наприклад приватний нотаріус, приватний виконавець), то належним відповідачем є саме вона як фізична особа.

Враховуючи наведене вважаю, що об`єднана палата у своїй постанові мала зробити ширший за змістом висновок про неможливість посадових та службових осіб бути стороною в цивільному процесі.

Крім того, об`єднана палата мала відступити від своїх же висновків, зроблених у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 511/1915/20 (провадження № 61-4527сво23) щодо закриття провадження за вимогами до голови правління садівничого товариства.

Також об`єднана палата мала відступити від багаточисельних висновків Касаційного цивільного суду щодо закриття провадження в частині вимог до директорів навчальних закладів, зроблених у трудових спорах (постанови Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 661/2744/19, від 06 березня 2024 року у справі № 463/6835/22 та ін.).

За відсутності вичерпних висновків об`єднаної палати із зазначеної тематики невирішеним залишається питання про те, як судам вирішувати справи за позовами до посадових та службових осіб в інших категоріях справ (закривати провадження у справі чи відмовляти у позові). 

Суддя А. І. Грушицький