Справа № 156/1457/25  Провадження №33/802/137/26 	Головуючий у 1 інстанції:Федечко М. О. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Васильчука В.Г. на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 15 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 01.11.2025 о 09:42 год. в с. Біличі, по вул. Шевченка, керував транспортним засобом при цьому був обмежений у праві керування транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КупАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді необґрунтованою. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Посилається на те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, є неналежним доказом. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.42).
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.3 ст.126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався в повній мірі.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, стверджується: протоколом серії ЕПР 1 № 500059 від 01.11.2025, в якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 та зміст правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП (а.с.1); копією постанови від 05.04.2018 державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.3); довідкою інспектора з РПП СПД №2 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Ю. Петровської, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а.с.2); відеозаписами на DVD-R диску, які підтверджують обставини та зміст вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП (а.с.5), а також іншими матеріалами справи.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Так, згідно відеозапису з бодікамер працівників поліції убачається, що поліцейськими зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки не працював правий габарит автомобіля. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факту керування ним транспортним засобом, повідомляв, що тільки виїхав з двору та їдуть в ліс по гриби (а.с.5).
Також будучи допитаним місцевим судом ОСОБА_1 суду пояснив, що він прийшов у с. Біличі за своїм автомобілем, виїхав ним з двору (здійснив переїзд через дорогу) та чекав, щоб автомобіль прогрівся та саме в той час до нього підійшли працівники поліції. Ствердив, що не знав, що обмежений у праві керування транспортними засобами.
Крім того, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 в суду показала, що того дня вона з дружиною ОСОБА_1 надумали їхати по гриби. ОСОБА_1 погодився завезти їх в ліс, вигнав автомобіль із двору, та на дорозі припаркував авто і прогрівав його. У той момент до них під`їхала поліція, ОСОБА_1 сів у службовий автомобіль, а через деякий час його повезли в ТЦК.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Крім того на спростування доводів захисника місцевий суд обгрунтовано відхилив доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_1 не був обізнаний про винесення щодо нього постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ще у 2018 році, повністю спростовується відеозаписом із бодікамери працівника поліції, на якому сам ОСОБА_1 підтвердив, що має заборгованість по аліментах, два роки назад на нього складали працівники поліції протокол про адміністративне правопорушення, на підставі цього самого тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом дізнався у приміщенні Нововолинського міського суду Волинської області при розгляді аналогічної справи у 2023 році. Також в судовому засіданні підтвердив, що наданий час у нього наявна заборгованість по аліментам в розмірі близько 100000 грн., у ДВС з приводу цього він не звертався, бо немає коштів на бензин.
Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки не спростовують зазначеної вище сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі. 
Крім того, такі доводи були предметом перевірки під час розгляду справи місцевим судом, і на них надані обґрунтовані спростування.
Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
Накладене на ОСОБА_1 місцевим судом адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці, на погляд суду апеляційної інстанції повністю відповідатиме меті адміністративного стягнення та буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Васильчука В.Г. – залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 15 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов