ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/8466/25
Номер провадження 22-ц/818/1709/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року в складі судді Даниленко Т.П. по справі № 635/8466/25 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 24 429,68 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн.
27 жовтня 2025 року від КП «Харківводоканал» через систему «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі, мотивована тим, що у справі відсутній предмет спору, оскільки 13 жовтня 2025 року відповідачем сплачена сума заборгованості у повному обсязі. Просило закрити провадження та повернути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року заяву КП «Харківводоканал» задоволено частково. Провадження по цивільній справі за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги – закрито. Повернуто КП «Харківводоканал» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжної інструкції № 8309 від 03 жовтня 2025 року на р/р UA898999980313121206000020429, отримувач: ГУК Харківська обл/Харків Р/22030101, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України, код отримувача: 37874947, що складає 1211,20 грн, в іншій частині – відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що після пред`явлення позову відповідачем задоволено позовні вимоги, внаслідок чого між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження. Повертаючи позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для повернення суми судового збору в повному обсязі у разі відмови позивача від позову.
На вказане судове рішення 02 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» КП «Харківводоканал» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду – скасувати в частині відмови повернення 50 % судового збору та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву та повернути 100% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2422,40 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано норму ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови позивача від позову до прийняття рішення у справі судом першої інстанції в порядку, встановленому законом, повертається 50% судового збору, оскільки позивач не відмовлявся від позовних вимог. Відмова від позову і відсутність предмету спору є різними підставами для закриття провадження. Позивач подав до суду заяву про закриття провадження по справі, оскільки відповідачем було повністю сплачено заборгованість, що свідчить саме про відсутність предмету спору, і є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Заяву про відмову від позову він не подавав. Отже, наявні підстави для повернення судового збору в повному обсязі. Крім того, в ухвалі суду зазначено, що ним не заявлено клопотання про стягнення понесених судових витрат з відповідача, що не відповідає дійсності, адже у прохальній частині позовної заяви викладена вимога щодо покладення судових витрат на відповідача.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 02 квітня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
КП «Харківводоканал» та його представником ОСОБА_2 отримано в електронних кабінетах 31 грудня 2025 року. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» слід задовольнити, виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі та повертаючи позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для повернення суми судового збору в повному обсязі у разі відмови позивача від позову.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі у разі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Таким чином, відсутність неврегульованих питань, як факт, який став виконаним під час розгляду справи у суді, може бути підставою для закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04, а також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі №910/23359/15, від 18 червня 2019 року у справі № 914/891/16, від 18 липня 2019 року у справі № 916/3147/16, від 26 листопада 2019 року у справі № 920/240/18, від 18 липня 2023 року у справі № 906/1357/20 та від 16 серпня 2023 року у справі № 910/5571/22 викладено висновки, за змістом яких закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Момент припинення існування (зникнення) предмета спору має важливе значення для розгляду та вирішення справи та повинен ураховуватися судами при вирішенні питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, та з яких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суту справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення, у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Отже, відмова від позову є одностороннім вільним волевиявлення позивача шляхом здійснення процесуальної дії, спрямованої на завершення розгляду судом справи. У разі подання позивачем такої заяви суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та роз`яснити позивачу наслідки вчинення такої дії.
Наведене дає підстави для висновку про те, що відсутність предмету спору і відмова від позову є окремими різними підставами для закриття провадження у справі, а також різними є і правові наслідки вирішення таких заяв у контексті розподілу судового збору.
У частині 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Терміни "відмова позивача від позову" та "позивач не підтримує своїх вимог" не є тотожними за їх мовним викладенням, тому не можуть тлумачитись однаково за допомогою мовного способу тлумачення. Відмова позивача від позову передбачає його активну дію, яка проявляється шляхом подання суду відповідної заяви. Непідтримання своїх вимог може проявлятись як у вигляді активної дії з відмови від позову, так і шляхом пасивної поведінки з невчинення дій на підтримання своїх вимог. Не підтримувати позовні вимоги позивач може як шляхом відмови від позову, так і внаслідок відсутності предмета спору. Дійсний зміст норми другого речення частини третьої статті 130 ГПК України (аналогічна ч. 3 ст. 142 ЦПК України) полягає в тому, що таке непідтримання позовних вимог сталось внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, а не в тому, в який саме спосіб позивач не підтримує свої позовні вимоги. 
У постанові від 05 березня 2026 року у cправі № 917/1161/25 Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду вказав, що вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат у разі закриття провадження у справі залежить від фактичних обставин, які стали підставою для такого закриття, та виснував, що норми частини третьої статті 130 ГПК України (аналогічна норма ч.3 ст. 142 ЦПК України) мають застосовуватись у разі закриття провадження у справі не лише через відмову позивача від позову, а й через відсутність предмету спору.
Матеріали справи свідчать про те, що 08 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. При подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8305 від 03 жовтня 2025 року (а.с. 7).
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с. 37-38).
27 жовтня 2025 року від КП «Харківводоканал» через систему «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, в якій воно просило повернути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн (а.с. 47-49).
Вирішуючи питання щодо повернення судового збору суд першої інстанції послався на ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» і вказав, що поверненню підлягає лише 50 % судового збору, а підстави для повернення суми судового збору в повному обсязі у разі відмови позивача від позову відсутні.
Проте, матеріали справи не містять заяви позивача про відмову від позову. У даному випадку наявна заява позивача про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору.
Сам факт посилання позивача в заяві про закриття провадження у справі на відсутність предмету спору у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості не свідчить про відмову від позову.
Отже, висновок суду першої інстанції про часткове повернення суми судового збору (у розмірі 50%) у зв`язку з відмовою позивача від позову не відповідає фактичним обставинам справи.
Натомість, у даному випадку застосуванню підлягають ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно яких сплачена сума судового збору повністю повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5). 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що поверненню позивачу підлягає судовий збір в повному обсязі у розмірі 2422,40 грн, тому ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає зміні.
Доводи апеляційної скарги в частині повернення судового збору спростовують висновки суду першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині повернення судового збору, тому в іншій частині ухвала суду не переглядається.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року в частині повернення судового збору змінити.
Повернути Комунальному підприємству «Харківводоканал» на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк", код ЄДРПОУ 03361715, з державного бюджету судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп, сплачений при поданні позову відповідно до платіжної інструкції № 8305 від 03 жовтня 2025 року на р/р UA898999980313121206000020429, отримувач: ГУК Харківська обл/ХарківР/22030101, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України, код отримувача: 37874947.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна 

В.Б. Яцина