ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.02.2026	Справа №910/13720/25	

За позовом	Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"	
до	Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича	
про	стягнення заборгованості у розмірі 25 989,46 грн	
 	Суддя Бойко Р.В.	
 	секретар судового засідання Кучерява О.М.	
Представники сторін:	
від позивача:	Лівочка М.О.	
від відповідача:	не з`явився	
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича про стягнення заборгованості у розмірі 25 989,46 грн.
В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" стверджує, що у Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича наявний борг у розмірі 15 759,41 грн з оплати поставленої у приміщення 110 загальною площею 66,7 кв.м. у буд. 56/2 по вул. Вишгородська у м. Києві у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплової енергії, а також борг із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2024 року по червень 2025 року у розмірі 638,47 грн.
Крім того, посилаючись на неналежне виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича інфляційних втрат у розмірі 7 793,88 грн та 3% річних у розмірі 1 797,70 грн, нарахованих за період з 01.10.2021 по 30.06.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13720/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
01.12.2025 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позовні вимоги в частині боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплової енергії в розмірі 15 759,41 грн, а також в частині боргу зі плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2024 року по червень 2025 року в розмірі 638,47 грн. Також у відзиві на позов відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 793,88 грн та 3% річних у розмірі 1 797,70 грн і відповідно відмовити в задоволенні вимог позивача в цій частині. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 призначено у справі №910/13720/23 судове засідання на 16.12.2025; роз`яснено сторонам, що наслідками вчинення такої процесуальної дії, як прийняття визнання відповідачем позову в частині позовних вимог є ухвалення у справі рішення про задоволення позову в цій частині вимог.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 відкладено судове засідання у справі на 20.01.2026; запропоновано позивачу надати звірку розрахунків з відповідачем станом на 01.01.2026, а в разі наявності заперечень щодо оплати відповідачем заборгованості за спірними періодами - рахунки, які зазначені в призначеннях платежу у наданих відповідачем платіжних інструкціях - до 10.01.2026.
В судове засідання 20.01.2026 сторони своїх повноважних представників не направили, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 відкладено судове засідання у справі №910/13720/25 на 03.02.2026; визнано обов`язковою явку представника позивача у наступне судове засідання; попереджено позивача про те, що у разі нез`явлення його представника у засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.
В судове засідання 03.02.2026 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, за змістом яких КП "Київтеплоенерго" підтвердило сплату Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем боргу у розмірі 15 759,41 грн з оплати теплової енергії та боргу із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії у розмірі 638,47 грн, позовні вимоги в частині нарахованих інфляційних втрат та 3% річних підтримало та просило їх задовольнити.
Фізична особа-підприємець Ткачук Ярослав Костянтинович в призначенні по справі №910/13720/25 судові засідання, зокрема у засідання 03.02.2026, не з`являвся про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, час та дату засідань повідомлявся належним чином - шляхом направлення ухвал суду на адресу місцезнаходження, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02092, м. Київ, вул. Рогозівська, буд. 4/16), рекомендованими листами з повідомленням про вручення, що підтверджується відтисками печаток про відправлення на зворотному боці ухвал.
Однак поштові відправлення не були вручені відповідачу та були повернуті до суду як з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, так і за закінченням встановленого терміну зберігання.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).
Крім того, ухвала суду від 20.01.2026 була надіслана Фізичній особі-підприємцю Ткачуку Ярославу Костянтиновичу на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича про призначене на 03.02.2026 судове засідання та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи №910/13720/25.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/13720/25 та про призначене на 03.02.2026 судове засідання, суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про можливість розглянути справу за відсутності Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича.
В судовому засіданні 03.02.2026 судом завершено розгляд справи №910/13720/25 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -
ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Таким чином, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго".
17.08.2021 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем (абонент) укладено Договір №8373103-0801 на постачання теплової енергії (надалі - Договір №8373103-0801), предметом якого у відповідності до п. 1.1 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим договором.
При виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (п. 2.1 Договору №8373103-0801).
Відповідно до п.п. 2.2.1 та 2.2.2 Договору №8373103-0801 теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього договору. Підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі на тепловому вводі будівлі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (Додаток №2). 
У відповідності до п. 2.3.1 Договору №8373103-0801 абонент зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.
Згідно п. 5.1 Договору №8373103-0801 облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно з Законом України "Про комерційний облік".
У п. 5.2 Договору №8373103-0801 вказано, що абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у Додатку №1 до договору.
У разі оснащення приміщення вузлом розподільного обліку, обсяг спожитої теплової енергії визначається за його показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі. У разі відсутності відповідної методики розподіл та визначення спожитих обсягів теплової енергії абонентом здійснюється у відповідності до діючих нормативно-правових актів на момент проведення розрахунків (п. 5.3 Договору №8373103-0801). 
Пунктом 5.4 Договору №8373103-0801 передбачено, що показання приладів - розподілювачів теплової енергії можуть використовуватись при розподілі виключно за умови, що такими приладами оснащено не менше як 50 відсотків опалювальних приладів у будівлі (крім розташованих у приміщеннях (місцях загального користування багатоквартирних будинків).
Цей договір набуває чинності з для його підписання та діє до 15.04.2022. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 24.09.2019 (п. 8.1 Договору №8373103-0801).
У пункті 8.4 Договору №8373103-0801 сторони погодили, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.
Додатком №1 до Договору №8373103-0801 передбачено, що теплопостачальна організація відпускає абоненту теплову енергію в гарячій воді у межах Q рік = 4,11264 Гкал/рік з приєднаним тепловим навантаженням EQ = 0,0021 Гкал/годину, в тому числі: на опалення Qо = 0,0021Гкал/годину; на вентиляцію Qв = 0,000 Гкал/годину (п. 1 Додатку №1).
Орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих та момент укладення договору, становить 6 670,47 грн з ПДВ (п. 2 Додатку №1).
У пункті 4 Додатку №1 вказано, що дата зняття абонентом показників приладів обліку 22 число поточного місяця; надання звіту в ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42 не пізніше 25 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.
Абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України "Про заставу", як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії. Оплата здійснюється на окремі рахунки, відкриті в ТВБВ №10026/020 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" (код банку 322669), за кожною тарифною групою окремо (п. 2 Додатку №4).
За умовами п. 3 Додатку №4 до Договору №8373103-0801 абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, буд. 42: акт приймання-передачі товарної продукції; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК); рахунок-фактуру, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.
У пункті 7 Додатку №4 до Договору №8373103-0801 сторонами було погоджено, що абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) теплопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожен день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що ним виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, однак відповідачем порушено договірні зобов`язання внаслідок чого, у останнього наявний борг у розмірі 15 759,41 грн з оплати поставленої у приміщення 110 загальною площею 66,7 кв.м. у буд. 56/2 по вул. Вишгородська у м. Києві у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплової енергії, а також борг із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2024 року по червень 2025 року у розмірі 638,47 грн.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України "Про теплопостачання".
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання" він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;
- постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;
- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;
- теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;
- місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно зі ст. 4 Закону України "Про теплопостачання" проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до чинних протягом спірного періоду споживання теплової енергії Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (надалі - Правила) Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил).
Умовами п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.
На підтвердження факту постачання з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплової енергії загальною вартістю 20 067,58 грн (частина якого була сплачена) відповідачу, а також її обсягу, позивачем долучено до позовної заяви акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи; корінці нарядів на включення та на відключення об`єкту теплоспоживання; облікові картки (помісячно); відомості обліку спожитої теплової енергії, що підтверджують обсяги споживання теплової енергії, а також акти приймання-передавання товарної продукції та довідки про нарахування за теплову енергію.
Водночас Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем в першій своїй заяві по суті спору (відзиві) було визнано наявність у нього перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" боргу у розмірі 15 759,41 грн з оплати поставленої у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплової енергії, а також боргу із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2024 року по червень 2025 року у розмірі 638,47 грн.
Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Крім того, Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем було долучено до свого відзиві докази оплати боргу у розмірі 15 759,41 грн з оплати поставленої теплової енергії та боргу із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії у розмірі 638,47 грн.
Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відтак, оскільки Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем було сплачено наявний перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" борг у розмірі 15 759,41 грн з оплати поставленої теплової енергії та борг у розмірі 638,47 грн із плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової, то провадження у цій частині підлягає закриттю.
Крім того, посилаючись на неналежне виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича інфляційних втрат у розмірі 7 793,88 грн та 3% річних у розмірі 1 797,70 грн, нарахованих за період з 01.10.2021 по 30.06.2025.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України "Про теплопостачання").
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").
Відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21.07.2005 №630 (яка була чинною протягом спірного періоду споживання теплової енергії), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
При цьому, у даному випадку суд не застосовує приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, оскільки дана норма визначає порядок обрахунку строку, який визначений у календарних днях, а не терміну, який визначений певним числом місяця.
Наведене тлумачення законодавства суд обґрунтовує тим, що сторони, погоджуючи строк (у календарних днях від певної події), не мають можливості перебачити, на який саме день припаде закінчення такого строку. В той же час, погоджуючи термін (число місяця), сторони не позбавлені можливості визначити за допомогою календаря на який саме день припаде настання строку виконання зобов`язання, а відтак у відповідності ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України не позбавлені можливості визначити, що сторона договору має виконати своє зобов`язання до відповідного числа місяця. 
Із стилістики викладення положень ст.ст. 251, 252, 253, 254, 530 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець не передбачав можливість застосування приписів ст. 254 Цивільного кодексу України при визначенні закінчення терміну, оскільки норми ст.ст. 253, 254 цього Кодексу чітко визначають, що мова йде про строк та не містять жодного посилання на термін, на противагу нормі ст. 530 Кодексу, де законодавець посилається і на строк, і на термін. 
Так, відповідач як добросовісний суб`єкт господарських правовідносин, маючи на меті належним чином виконати своє зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем міг завчасно встановити останній робочий (банківський) день, у який таке зобов`язання підлягало виконанню.
Тобто станом на дату укладення Договору, враховуючи погодження сторонами терміну оплати (а не строку), сторони мали можливість достеменно встановити відповідні числа місяця, в які підлягали виконанню зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії за кожен місяць протягом всього терміну дії договору. 
Оскільки відповідач міг завчасно визначити останній день виконання зобов`язання з оплати теплової енергії у кожному місяці для його виконання до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем то відповідно підстави для застування частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та перенесення термінів оплати (у разі їх припадання на вихідний/святковий/неробочий день) відсутні.
Таким чином, з огляду на те, що у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року відповідач фактично споживав житлово-комунальні послуги (теплову енергію), суд дійшов висновку, що Фізична особа-підприємець Ткачук Ярослав Костянтинович повинен був здійснювати оплату спожитої теплової енергії не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, тож починаючи з 21 числа кожного місяця наступного за розрахунковим відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Із матеріалів справи вбачається, що Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Ярославом Костянтиновичем було сплачено за спожиту у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року теплову енергію лише у 2025 році. 
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений законодавством строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням грошових зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Фізична особа-підприємець Ткачук Ярослав Костянтинович обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не навів. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, перевіривши розрахунок позивача заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Однак, позивачем при розрахунку інфляційних втрат не було враховано дефляцію у липні-серпні 2023 року.
Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних витрат та 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування, що правомірним є стягнення з Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича інфляційних витрат у розмірі 7 478,69 грн та 3% річних у розмірі 1 797,70 грн.
Щодо викладеної відповідачем у змісті відзиву заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України вказано, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).
Відповідач зазначає, що позивачами було пропущено строк позовної давності за заявленими вимогами, оскільки борг виник у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року.
Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, оскільки 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було продовжено на строк дії карантину.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, дія якого закінчилась лише 30.06.2023.
Окрім того, відповідно п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Даний пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України був виключений на підставі Закону №4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
Отже, з 05.09.2025 відновив свій перебіг строк (перебіг якого фактично був зупинений у квітні 2020 року) позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача за вимогами інфляційних втрат та 3% річних, які виникали протягом періоду з жовтня 2019 року по листопад 2021 року, та відповідно станом на дату звернення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до суду із даним позовом (04.11.2025) строк позовної давності за даними вимогами не був пропущений позивачем.
За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підлягають частковому задоволенню, а з Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича підлягають стягненню інфляційні витрати у розмірі 7 478,69 грн та 3% річних у розмірі 1 797,70 грн. Провадження в частині вимог про стягнення 15 759,41 грн боргу з оплати теплової енергії та 638,47 грн боргу із плати за абонентське обслуговування підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Щодо розподілу судового збору за наслідками розгляду справи суд зазначає наступне.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.
В поданій до суду в паперовому вигляді позовній заяві Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача коштів у розмірі 25 989,46 грн, за розгляд якої сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3420 від 28.10.2025.
Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи визнання відповідачем у своїй першій заяві по суті спору позовних вимог про стягнення з нього боргу у розмірі 15 759,41 грн з оплати теплової енергії та боргу у розмірі 638,47 грн із плати за абонентське обслуговування до початку розгляду справи по суті, суд вирішив повернути позивачу з Держаного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову в частині визнаних відповідачем вимог.
Щодо решти судового збору, який був сплачений позивачем за звернення до суду із даним позовом, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з Державного бюджету України підлягає поверненню Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір у розмірі 955,25 грн, а в іншій частині судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 5, 13, 14, 74, 79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ткачука Ярослава Костянтиновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) інфляційні втрати у розмірі 7 478 (сім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн 69 коп., 3% річних у розмірі 1 797 (одна тисяча сімсот дев`яносто сім) грн 70 коп. та судовий збір у розмірі 2 036 (дві тисячі тридцять шість) грн 03 коп. Видати наказ.
3. Провадження в частині вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 15 759,41 грн боргу з оплати теплової енергії та 638,47 грн боргу із плати за абонентське обслуговування закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.
4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
5. Повернути Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 25 коп., сплачений за платіжною інструкцією №3420 від 28.10.2025.
6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 11.03.2026.

Суддя Р.В. Бойко