ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11361/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області, в інтересах держави до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду на сесії ради подання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 №02-612 з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному частинами другою, третьою, п`ятою статті 57-1 Земельного кодексу України; зобов`язання розглянути на сесії ради подання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 №02-612 з прийняттям рішення щодо віднесення зазначених в ньому земельних ділянок до самозалісених земель у порядку, визначеному частинами другою, третьою, п`ятою статті 57-1 Земельного кодексу України.
В обґрунтування позову вказано, що за результатами обстежень Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 18.06.2025 скеровано подання на адресу Велицької сільської ради щодо винесення рішення про віднесення земельних ділянок, загальною площею 299,7301 га, які знаходяться на території Велицької сілської ради, до самозалісених.
Також Ковельською окружною прокуратурою на адресу Велицької сільської ради скеровано запит від 31.07.2025 щодо вжитих та запланованих Велицькою сільською радою, як розпорядником земель вказаної категорії, заходів, передбачених статті 57-1 Земельного кодексу України та частини 4 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» щодо зміни угідь земельних ділянок з вищевказаними кадастровими номерами на угіддя самозалісених земель. 
Листом від 08.08.2025 Велицька сільська рада повідомила, що на 49 сесії розглядалось клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок до самозалісених, однак депутати не підтримали вищевказане клопотання, рішення не прийнято. 
Сільською радою не надано документів, за якими прийнято рішення, у тому числі, рекомендацій комісії, обмежившись лише направленням до Ковельської окружної прокуратури копії рішення ради від 24.06.2025, та не вказано підстав відмови у віднесенні земельних ділянок до самозалісених земель.
Прокурор вважає, що відповідач допустив бездіяльність у питанні віднесення земельних ділянок до самозалісених, тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відзиву від Велицької сільської ради до суду не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.
Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 17.06.2025 та 18.06.2025 проведено огляди та складено акти обстеження земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Велицької сільської ради та встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0722187800:03:003:2151, площею 9,1301 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. 
Частина ділянки орієнтовною площею 85% від загальної площі має склад насадження 8Сз2Бп, вік – 30 років, повнота – 0,9. На ділянці відмічено наявність окремих ділянок площею до 0,1 га з повнотою 0,2 наявність вирубок. Частина ділянки орієнтовною площею 2% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю, орієнтовний склад – 5Влч5БП, вік – 15 років, повнота – 0,5. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 0722187800:03:003:2150, площею 20,00 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження.
Частина ділянки орієнтовною площею 80% від загальної площі має склад насадження 8Сз2Бп, вік – 30 років, повнота – 0,8. На ділянці відмічено наявність окремих ділянок площею до 0,3 га з повнотою 0,2 наявність вирубок. Частина ділянки орієнтовною площею 10% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю, орієнтовний склад – 7Влч3БП, вік – 25 років, повнота – 0,8. Частина ділянки орієнтовною площею 10% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю – орієнтовний склад насадження 5ВЛч5БП+ЧГ, вік – 15 років, повнота - 0,5. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 0722187800:03:003:2149, площею 20,00 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження.
Частина ділянки орієнтовною площею 78% від загальної площі має склад насадження 7Сз3Бп, вік – 25 років, повнота – 0,8. На ділянці відмічено наявність окремих ділянок площею до 1,0 га з повнотою 0,2 наявність вирубок. Частина ділянки орієнтовною площею 10% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю, орієнтовний склад – 7Влч3БП, вік – 25 років, повнота – 0,8. Частина ділянки орієнтовною площею 10% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю – орієнтовний склад насадження 6ВЛч4БП+ЧГ, вік – 20 років, повнота - 0,7. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 0722187800:03:003:2148, площею 20,00 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження.
Частина ділянки орієнтовною площею 50% від загальної площі має склад насадження 7Сз3Бп, вік – 20 років, повнота – 0,7. На ділянці відмічено наявність окремих ділянок площею до 2,0 га з повнотою 0,2 наявність вирубок. Частина ділянки орієнтовною площею 30% від загальної площі орієнтовний склад – 7Влч3БП, вік – 15 років, повнота – 0,5. Частина ділянки орієнтовною площею 20% від загальної площі ділянки вкрита деревно-чагарниковою рослинністю – орієнтовний склад насадження 5ВЛч5БП+ЧГ, вік – 10 років, повнота - 0,3. 
Також 18.06.2025 Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства проведено обстеження, зокрема: 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.168554, 25.080658, орієнтовною площею ділянки 8,0 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 7Сз3Бп – 15 років, повнота – 0,8; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.170963, 25.065265, орієнтовною площею ділянки 39,6 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 8Сз2Бп – 12 років, повнота – 0,7; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.173546, 25.087881, орієнтовною площею ділянки 14,6 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насадження 7Сз3Бп – 10 років, повнота – 0,8; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.186386, 25.194896, орієнтовною площею ділянки 32 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 5Бп3Ос1Сз1Вх, вік – 30 років, повнота – 0,9; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.184283, 25.233941, орієнтовною площею ділянки 74,2 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 10Сзв, вік – 20 років, повнота – 0,8; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.197063, 25.307615, орієнтовною площею ділянки 43,6 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 6Сзв2Бр2Ос+Вх, вік – 15 років, повнота – 0,6; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.126247, 25.34185, орієнтовною площею ділянки 2,6 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 10Сзв, вік – 10 років, повнота – 0,5; 
- земельної ділянки з кадастровим номером, не відображеним в картографічних матеріалах, орієнтовною площею ділянки 16 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 6Бр4Сзв – 25 років, повнота – 1,0; 
- земельної ділянки без кадастрового номеру, координати ділянки 51.156857, 25.309376, орієнтовною площею ділянки 3,8 га, безпосередньо примикає до земель лісового фонду лісогосподарського підприємства СЛАТ «ТУР». На день обстеження ділянка вкрита деревною рослинністю природного походження. Орієнтовний склад насаджень 10 Вх – 65 років, повнота – 0,7.
За результатами обстежень Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 18.06.2025 скеровано подання на адресу Велицької сільської ради щодо винесення рішення про віднесення земельних ділянок, загальною площею 299,7301 га, які знаходяться на території Велицької сілської ради, до самозалісених.
Також Ковельською окружною прокуратурою на адресу Велицької сільської ради скеровано запит від 31.07.2025 щодо вжитих та запланованих Велицькою сільською радою, як розпорядником земель вказаної категорії, заходів, передбачених статті 57-1 Земельного кодексу України та частини 4 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» щодо зміни угідь земельних ділянок з вищевказаними кадастровими номерами на угіддя самозалісених земель. 
Листом від 08.08.2025 Велицька сільська рада повідомила, що на 49 сесії розглядалось клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок до самозалісених, однак депутати не підтримали вищевказане клопотання, рішення не прийнято. 
Сільською радою не надано документів, за якими прийнято рішення, у тому числі, рекомендацій комісії, обмежившись лише направленням до Ковельської окружної прокуратури копії рішення ради від 24.06.2025, та не вказано підстав відмови у віднесенні земельних ділянок до самозалісених земель.
При вирішенні спору суд керується наступним.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтею 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.
При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 17.10.2019 у справі №569/4123/16-а).
Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.
З наведеного висновується, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.
У даному випадку, обґрунтовуючи інтереси держави прокурор, зазначає таку мету як забезпечення збереження лісового фонду України, належного захисту й відтворення лісів, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля. Подання прокуратурою даної позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, які полягають у збереженні самосійних лісів. Отже, суд вважає наявними передбачені частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Указами Президента України «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» від 07.06.2021 № 228/2021, «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період» від 29.09.2022 №675/2022, екологічною ініціативою Президента України «Зелена країна», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» від 20.06.2022 №2321-IX передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності.
Частиною другою статті 1 ЛК України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно частини дванадцятої статті 1 ЛК України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» від 20.06.2022 №2321-ІХ внесені зміни до Земельного кодексу України, а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 «Самозалісені землі», якою визначений порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених.
Так, згідно з частиною другою статті 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності органом, який здійснює розпорядження нею.
Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру (частина третя статті 57-1 ЗК України).
Окрім того, з метою реалізації вказаної норми частину четверту статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VІ доповнено абзацом четвертим, яким передбаченого, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» №2321-IX від 20.06.2022 набрав чинності 10.07.2022.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №2321-IX, Кабінету Міністрів України встановлено у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжити заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках.
Кабінетом Міністрів України на реалізацію зазначеної функції окремого нормативно-правового акту не приймалось.
Відповідно до Положення «Про Державне агентство лісових ресурсів України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №521 від 08.10.2014, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.
У свою чергу, відповідно до Положення про Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Держлісагентства від 09.11.2022 №1008, Міжрегіональне управління є територіальним органом Держлісагентства. Завданням управління є реалізація повноважень Держлісагентства у сфері лісового та мисливського господарства на території Тернопільської, Чернівецької та Хмельницької областей.
З наведеного слідує, що Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Як зазначалося вище, Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 18.06.2025 скеровано подання на адресу Велицької сільської ради щодо винесення рішення про віднесення земельних ділянок, загальною площею 299,7301 га, які знаходяться на території Велицької сілської ради, до самозалісених.
Листом від 08.08.2025 Велицька сільська рада повідомила, що на 49 сесії розглядалось клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок до самозалісених, однак депутати не підтримали вищевказане клопотання, рішення не прийнято. 
Поряд із цим, суд зауважує, що вирішення питання віднесення земельних ділянок до самозалісених відноситься до компетенції ради, тому у будь-якому випадку такі подання мали бути винесені на розгляд та обговорення сільської ради на пленарному засіданні з прийняття рішення чи то позитивного про віднесення земельної ділянки до самозалісених, чи то про відмову у віднесенні земельної ділянки до самозалісених з зазначенням конкретних причин, умови та обставини.
Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).
Частина перша статті 10 цього Закону визначає, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Положеннями статей 46, 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, розгляд та вирішення питання про віднесення або про відмову у віднесенні земельних ділянок до самозалісених ділянок за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства приймається органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради у формі рішення.
Водночас судом встановлено, що рішення Велицької сільської ради Ковельського району Волинського щодо розгляду подання Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 № 02-612 не прийнято, тому суд приходить до висновку про допущену протиправну бездіяльність Велицької сільської ради.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути це подання та прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному частинами 2, 3, 4 статті 57-1 Земельного кодексу України, суд зауважує наступне.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом вказаної правової норми, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Адміністративний суд лише здійснює контроль за легітимністю прийняття рішень.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки у спосіб, встановлений законом, не розглянув відповідне питання та не надав оцінки поданням Міжрегіонального управління, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земельних ділянок до самозалісених у порядку, визначеному частинами 2, 3, 4 статті 57-1 ЗК України, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, передчасними та задоволенню не підлягають.
У даному випадку захист прав Міжрегіонального управління щодо реалізації державної політики у сфері лісового господарства та відновлення порушених інтересів держави, підлягає захисту у спосіб прийняття рішення про зобов`язання Велицьку сільську раду розглянути подання Міжрегіонального управління та за результатами такого розгляду прийняти відповідний акт у формі рішення.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Враховуючи вимоги частини другої статті 139 КАС України, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов керівника Ковельської окружної прокуратури (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, 7) до в інтересах держави до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області (45081, Волинська область, Ковельський район, село Велицьк, вулиця Перемоги, 88, ідентифікаційний код юридичної особи 04333916) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області щодо неналежного розгляду на сесії ради подання Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 №02-612 з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному частинами другою, третьою, п`ятою статті 57-1 Земельного кодексу України.
Зобов`язати Велицьку сільську раду Ковельського району Волинської області розглянути на сесії подання Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 №02-612 та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк