ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3093/25  Номер провадження 22-ц/814/1607/26	Головуючий у 1-й інстанції Любчик О. В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Лобов О.А., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2025 року, постановлене суддею Любчиком О.В. (повний тест складено 12 листопада 2025 року),
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів, 

в с т а н о в и в:
14.07.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Ярошенко С.М., звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить:
- визнати незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо автоматичного списання коштів з картки ОСОБА_1 картковий рахунок НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , рахунок отримувача: НОМЕР_3 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору PLEMRK03640414 від 30.01.2006;
- стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані станом на 12.06.2025 грошові кошти у сумі 70 001,33 грн.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 15.03.2022 ОСОБА_1 підписав заяву приєднання до договору SAMDNWFC00075055707 та видано картку № НОМЕР_1 , рахунок отримувача НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк», на яку перераховується заробітна плата від ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначає, що 11.06.2025 та 12.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» одноосібно списано з його карткового рахунку грошові кошти у розмірі 46 992,42 грн та 23 008,91 грн, як «автоматичне погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**27». 
У відповідь на повторний адвокатський запит АТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивача, що таке списання відбулося на підставі договору PLEMRK03640414 від 30.01.2006, копію якого надано яв якості додатку до відповіді на запит. 
Позивач вважає, що банк безпідставно почав проводити автоматичне списання грошових коштів з належного йому поточного карткового рахунку, на якому знаходяться кошти, отримані як заробітна плата, оскільки згідно зі статтею 1071 ЦК України можливість такого списання передбачена виключно за розпорядженням клієнта. Між тим, позивач, будучи клієнтом банку, не надавав АТ КБ «ПриватБанк» будь-якої згоди або розпорядження на списання грошових коштів з його карткового рахунку, обов`язковість якої також обумовлена приписами п.6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22.
Із підстав викладеного та враховуючи позицію Верховного Суду, сформовану у справі №479/286/16-ц від 09.09.2019, за змістом якої банк має підтвердити, що на час укладення договору приєднання діяли відповідні умови та правила кредитування, доведені до відома клієнта, доводить, що не погоджував із банком умов стягнення з нього неустойки та відсотків у строки та розмірах, які зазначені у виписках за період із 2006 року по 12.06.2025, а також не ознайомлювався із такими умовами кредитування, які б передбачали можливість стягнення з нього заборгованості за відсотками та неустойкою поза межами строку позовної давності та у сумі, що значно перевищує розмір тіла кредиту. 
Обставини викладеного свідчать про незаконність дій АТ КБ «ПриватБанк» щодо примусового списання коштів у загальному розмірі 70 001,33 грн з карткового рахунку позивача, як споживача фінансових послуг, як підлягають захисту згідно із заявленими позовними вимогами. 
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.11.2025 позов задоволено.
Визнано незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо автоматичного списання коштів з картки ОСОБА_1 картковий рахунок НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , рахунок отримувача – НОМЕР_3 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору PLEMRK03640414 від 30.01.2006.
Стягнуто із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти у сумі 70 001,33 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Стягнуто із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач не довів належними доказами правомірність дій банку щодо списання коштів на погашення заборгованості за кредитним договором із заробітної картки позивача. При цьому, судом ураховано значну різницю між розміром отриманого кредиту та фактично списаними коштами, а також те, що строк дії кредитного договору сплив, а в судовому порядку питання стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не вирішувалося. 
Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору PLEMRK03640414 від 30.01.2006 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 831,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 30.01.2008. 
При цьому, сторонами зобов`язання було погоджено обов`язок позичальника сплачувати відсотки, комісію та винагороду за користування кредитом (пункти 2.2.2, 2.2.3 договору); а також, що позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або знімати наявні кошти із цих рахунків у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (п.2.2.5 договору).
Наголошує, що відповідно до п.5.1. кредитного договору, даний правочин діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. 
Просить урахувати, що 15.03.2022 ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил надання послуги «Картка для виплат», на підставі якої отримав платіжну картку № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ). 
При підписанні такої заяви сторони зобов`язання погодили, що на підставі статті 634 ЦК України клієнт приєднується до розділу «Загальні положення» та підрозділів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Також клієнт підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті https://privatbank.ua/terms. 
Між тим, будучи належним чином обізнаним із істотними умовами кредитування, ОСОБА_1 допустив порушення умов зобов`язання за кредитним договором PLEMRK03640414 від 30.01.2006, у зв`язку із чим АТ КБ «ПриватБанк» керуючись ч.2 ст.1071 ЦК України, із урахуванням погоджених сторонами умов кредитного договору та Умов та Правил надання банківських послуг, здійснив договірне списання кредитної заборгованості. Після чого заборгованість зменшилася на суму проведених платежів і наразі складає 632,38 грн. 
Звертає увагу на відсутність у справі належних та допустимих доказів, які б свідчили про своєчасне та/або повне погашення заборгованості за кредитним договором PLEMRK03640414 від 30.01.2006, зокрема, станом на дату здійснення договірного списання. 
Наголошує, що строк позовної давності не має відношення до договірних відносин, оскільки сторонами зобов`язання було погоджено, що відповідний правочин діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. 
Просить урахувати наявність рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.02.2011 (справа №2-894/11), яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором PLEMRK03640414 від 30.01.2006 у розмірі 45 777,52 грн. При цьому, ОСОБА_1 не надав доказів, які б підтверджували своєчасне та/або повне погашення заборгованості по кредитному договору в межах графіку погашення чи за рішення суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.01.2026.
09.02.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача – адвоката Ярошенко С.М. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін, як законне та обґрунтоване. Просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім правничі витрати в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 500,00 грн.
Із підстав, раніше детально викладених у позовній заяві, доводить, що позивач не погоджував із банком умов стягнення з нього неустойки та відсотків у строки та розмірах, які зазначені у виписках за період із 2006 року по 12.06.2025. Його також ніколи не ознайомлювали з можливістю стягнення з нього неустойки та відсотків протягом 19 років у сумі, що значно перевищує розмір тіла кредиту. Крім того, 15.03.2022, підписуючи заяву про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат», на підставі якої отримав платіжну картку № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), позивач не був проінформований про наявність будь яких не виконаних зобов`язань перед банком.
Ставить під сумнів, як належний та допустимий доказ, додану до апеляційної скарги копію рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.02.2011 (справа №2-894/11), оскільки його реквізити не відповідають приписам п.3.10 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої Наказом ДСА України від 27.06.2006 №68 (чинної на 2010 рік), позивач про існування такого рішення не був обізнаний, а саме рішення не внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Також просить урахувати, що відповідне рішення не становило предмет дослідження суду першої інстанції, а тому за правилами статті 367 ЦПК України не підлягає врахуванню судом апеляційної інстанції в цій справі.
Повідомляє, що ОСОБА_1 не зберігав дані щодо відносин з банком за 2006 рік, оскільки не припускав, що через 19 років після припинення кредитних відносин з ПриватБанк, останнім буде вчинено автоматичне списання коштів на таким договором. Між тим, АТ КБ «ПриватБанк» не надав підтвердження, що кошти за даним договором перераховано, відсутні графік платежів, розрахунок заборгованості та відомості пред`явлення до виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 14.02.2011 чи інші докази на підтвердження правомірності списання коштів.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Із матеріалів справи убачається, що 30.06.2006 ОСОБА_1 підписав Заяву про надання кредиту на таких умовах: сума кредиту – 8 831,00 грн; строк -24 місяці; відсоткова ставка – 1,00% у місяць; ціль кредитування – купівля ТНС./а.с.9/
30.01.2006 між ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №PLEMRK03640414, за яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у ПФ АКіБ УкрСиббанк рахунок №26004114270000СПДФО ОСОБА_2 на строк до 30.01.2008 включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 8 831,00 грн на наступні цілі: купівля ТНС, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми розрахункової від суми товару за винятком внесеного авансу, щомісяця в період сплати у розмірі 1,45% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Періодом сплати вважати період із 18 по 25 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 544,44 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії (п.1.1. договору).
Згідно із п.2.2.5 договору позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або знімати наявні кошти із цих рахунків у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання/зняття коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. У випадку недостатності чи відсутності у позичальника коштів у національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті Україні і/чи відсотків у валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті Україні, і/чи відсотків за його користування, і/чи винагороди, і/чи штрафів (пені). Банк має право на списання коштів у іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості по даному договору в національній валюті України на дату погашення, і продаж стягненої іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, з відшкодуванням банку витрат на сплату зборів, комісій і вартості наданих послуг. При цьому позичальник доручає банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені позичальника./а.с.10-12/
15.03.2022 ОСОБА_3 підписав Заяву про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат», яка, серед іншого, містить відомості, що підписанням цієї заяви на підставі статті 634 ЦК України клієнт приєднується до розділу «Загальна положення» та підрозділів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розмішені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати./а.с.13-15/
Зі змісту виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ), одержувачем за яким є ОСОБА_3 , і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00075055707 від 15.03.2022 за період 11.06.2025 по 12.06.2025 убачається, що: 11.06.2025 відбулося «автоматичне погашення простроченої заборгованості за рахунком НОМЕР_5 у розмірі 46 992,42 грн, рахунок НОМЕР_4 , Угода № НОМЕР_6 від 15.03.2022; а також 12.06.2025 - «автоматичне погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**27 у розмірі 23 008,91 грн, рахунок НОМЕР_4 , Угода № НОМЕР_6 від 15.03.2022./а.с.16/
30.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило адвоката Ярошенка С.М. листом №20.1.0.0.0/7-250625/31342-БТ, що відповідно до укладеного договору №PLEMRK03640414 від 30.01.2006 ОСОБА_1 30.01.2006 отримав кредит у розмірі 8 831,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.01.2008.
У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором клієнт станом на 16.06.2025 має заборгованість – 632,38 грн, яка складається із: 632,38 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На сьогодні заборгованість актуальна і підлягає оплаті у повному обсязі. Серед іншого, зазначено, що УіП передбачається, що клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплаті банку за договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з рахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених договорами (договірне списання), к межах платіжного ліміту рахунка. 
Отже, відповідні списання автоматизовані в Банку, з урахуванням норм чинного законодавства України та умов УіП, тому відбулося писання сум./а.с.8/
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що факт укладення між сторонами кредитного договору, а також його неналежне виконання позичальником, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, не свідчить про правомірність дій банку щодо списання коштів на погашення такої заборгованості з зарплатної картки позичальника. 
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність автоматичного списання грошових коштів позивача у загальному розмірі 70 001,33 грн – відповідачем не надано. При цьому, судом ураховано значну різницю між розміром отриманого кредиту та фактично списаними коштами, а також те, що строк дії кредитного договору сплив, а в судовому порядку питання стягнення із ОСОБА_1 заборгованості не вирішувалося. 
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують та зводяться до загального цитування норма матеріального права та переоцінки доказів на власну користь.
За змістом положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Однак необхідною умовою для цього є відсутність достатньої правової підстави або те, що така підстава відпала, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №910/9072/17 від 26.06.2018.
Із матеріалів справи убачається, що між сторонами у справі існували договірні зобов`язання на умовах кредитного договору №PLEMRK03640414 від 30.01.2006, строк дії за яким становив до 30.01.2008 і доказів його пролонгації матеріали справи не містять, що виключає підстави застосування до спірних правовідносин його окремі положення, зокрема пункту 2.2.5 договору, за яким позичальник доручав банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або знімати наявні кошти із цих рахунків у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів.
При цьому колегія суддів ураховує, що зі змісту виписки по картці/рахунку НОМЕР_4 убачається, що АТ КБ «ПриватБанк», будучи кредитором у зобов`язанні, пов`язувало підстави автоматичного погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**27 із угодою №SAMDNWFC00075055707 від 15.03.2022. Відповідна угода у матеріалах справи відсутня, натомість наявна у справі Заява про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат» датована 15.03.2022, яка містить посилання на положення статті 634 ЦК України, а також персональні дані ОСОБА_1 , як особи, яка відкриває рахунок у АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно зі статтею 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Порядок зарахування коштів на розрахунковий рахунок регулюють Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) та Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція).
Пунктом 1.38 статті 1 Закону визначено, що договірне списання - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Відповідно до пункту 26.1 статті 26 Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.
Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо) (пункт 26.2 статті 26 Закону).
Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції).
Зі змісту Заяви про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат» убачається, що ОСОБА_1 висловив своє бажання щодо відкриття та обслуговування поточного рахунку; при цьому сторони узгодили, що розмір кредитного ліміту за цим договором становить «0» грн (п.9). 
Доводи апеляційної скарги, що при підписанні такої заяви клієнт підтвердив, що ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті https://privatbank.ua/terms, апеляційний суд до уваги не приймає. Обставини викладеного заперечується позивачем, як клієнтом банку, та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Натомість, згідно зі сталою позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, яка є релевантною стосовно порядку укладання договору кредиту та належного стандарту доведення факту узгодження Умов та Правил банківських послуг: «Із урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником».
Між тим, у матеріалах справи відсутні погоджені ОСОБА_1 . Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанк, а також належні та допустимі докази, які б підтверджували існування між сторонами зобов`язання, порушення якого дозволяло б автоматичне списання коштів з належних позивачу рахунків. Відповідачем також не надано розрахунок заборгованості за таким договором, який би містив інформацію про її розмір, складові, період виникнення, та з якого б суд міг встановити, що списані банком грошові кошти в спірний період становили мінімальні платежі, які зобов`язаний був сплатити позивач за кредитним договором.
Таким чином, установивши, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснило списання коштів з карткового рахунку позивача, на який він отримує заробітну плату, і правомірність таких дій не довів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав такі дії незаконними, постановивши до стягнення на користь ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти в сумі 70 001,33 грн.
Доказів на спростовування такого розміру стягнення відповідачем суду не надано, тоді як приєднана до апеляційної скарги копія рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.02.2011 (справа №2-894/11) апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки такий доказ не становив предмет дослідження суду першої інстанції, а відповідач не обґрунтував винятковість випадку та неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Інших доводів, які б впливали на правильність висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення -без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2025 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя         Ю.В. Дряниця

Судді           О.А. Лобов

О.В. Чумак