Справа №: 345/6990/25 
Провадження №: 2/343/269/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне
15 квітня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Керніцького І. І.,
секретаря – Луцик Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Долинського районного суду суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» у грудні 2026 року звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Ухвалою Калуського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 передано справу за підсудністю до Долинського районного суду Івано-Франківської області.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 у формі електронного документу було укладено договір № 3387965 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна » надало відповідачу кредит у сумі 11 0000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені договором. 
26.10.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК Профіт" було укладено Договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив товариству "ФК Профіт " право вимоги за кредитним договором. Надалі ТОВ "ФК Профіт " відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ "ФК "Сіті Колект" відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025. З умовами цього договору ТОВ "ФК Профіт " відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ "ФК Профіт " грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з додатком (Реєстр боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3487013 від 24.02.2023 становить 59 470,0 грн., з яких: тіло кредиту – 11 000,00 грн., нараховані відсотки – 48 470,00 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом.
Відповідач відповідно до ч.11 ст.128, ч.10 ст.130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Про судове засідання 

відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3487013 про надання споживчого кредиту, відповідно до відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 11 000 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. 
Кредитний договір було укладено в електронному вигляді, підписання договору здійснено електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідачем також за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача.
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» № 0240228-2528 від 28.02.2024 року, відповідно до якого 24.02.2023 на рахунок № НОМЕР_1 , перераховано грошові кошти у сумі 11 000 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 3487013 від 24.02.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 59 470,0 грн., з яких: тіло кредиту – 11 000,00 грн., нараховані відсотки – 48 470,00 грн. 59 470,0 грн.
26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «ФК Профіт» (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно з яким кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаним у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.
Крім того встановлено, що 09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (Фактор) укладено Договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту Фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором.
Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1 від 17.09.2025, витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 59 470,0 грн., з яких: тіло кредиту – 11 000,00 грн., нараховані відсотки – 48 470,00 грн.
Будь яких інших нарахувань позивачем не здійснювалось.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є 

вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Матеріалами справи підтверджено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 11 000 грн., що не спростовано відповідачем, а тому обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Судом встановлено, що 24.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3487013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 11000 грн, строком на 360 календарних днів.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по кредиту за договором № 3487013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.02.2023 заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 26.10.2023 складає 59 470,0 грн., з яких: тіло кредиту – 11 000,00 грн., нараховані відсотки – 48 470,00 грн. 
Будь яких інших нарахувань позивачем не здійснювалось.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не 

приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Матеріалами справи підтверджено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 11000 грн., що не спростовано відповідачем, а тому обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача.
Також з відповідача слід стягнути нараховані позивачем відсотки за користування кредитом в розмірі 48 470 грн., оскільки вимога про стягнення заборгованості заявлена до закінчення терміну дії кредиту, вказана сума відсотків нарахована відповідно до узгоджених сторонами розмірів процентної ставки в межах строку кредитування, а тому є обґрунтованою.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем доведено факт укладення сторонами по справі договору про споживчий кредит в електронній формі, в той час, як відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позивача.
З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за договором № 3487013 від 24.02.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту 59 470,0 грн., з яких: тіло кредиту – 11 000,00 грн., нараховані відсотки – 48 470,00 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір № 25 про 

надання правової допомоги від 17.10.2025 року укладений між ТОВ «ФК «Сіті Колект» та адвокатом Бацюк О.М., прайс лист в якому зазначений перелік послуг та їхня вартість, заявку про надання правової допомоги № 260 від 23.10.2025 та витяг з акту про надання правової допомоги в якому зазначено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги розмір яких становить 15 000 грн.
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказував на обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення.
Враховуючи викладене, суд виснує, що вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу.
Тому, зважаючи те, що позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ТОВ «ФК «Сіті Колект» судовий збір в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованість за договором № 3487013 від 24.02.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту 59 470 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят) гривень
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 (дві тисячі двісті двадцять дві гривні 40 копійок) гривень та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ КОЛЕКТ", код ЄДРПОУ: 43950742, місцезнаходження: Україна, 01034, місто Київ, вул.Прорізна (Шевченківський р-н), будинок 11, офіс 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький