ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.04.2026	Справа № 910/1342/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс" (01001, м. Київ, вул. Ольгинська, 3, кім. 45/1, ідентифікаційний код 41119177)
2) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 15, ідентифікаційний код 37401206)
про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін: 
від позивача: Мотуз О.В.
від відповідача-1: не з`явилися
від відповідача-2: не з`явилися 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс" (далі - відповідач-1) та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2) про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, перебуваючи на посаді директора ТОВ "Роботікс", прийняв рішення про звільнення з посади, однак на позачергові загальні збори, скликані ним на 30.01.2026 року, інші учасники не прибули, що підтверджується актом про не проведення позачергових загальних зборів учасників товариства від 30.01.2026 року, а тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненими трудових відносин, у зв`язку зі звільненням з посади директора за власним бажанням, та зобов`язання відповідача-2 виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про позивача як керівника відповідача-1.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
17.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
18.02.2026 до Господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1342/26, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2026.
У підготовчому засіданні 18.03.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/1342/26 та призначення її до судового розгляду по суті на 08.04.2026.
Представник позивача у судовому засіданні 08.04.2026 просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.
Відповідачі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, клопотань щодо відкладення розгляду справи не направляли, про причини неявки суд не повідомляли, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідачі у строк, встановлений ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2026, не подали до суду відзиву на позов, а відтак, не скористалися наданими їм процесуальними правами.
З огляду на зазначене та з урахуванням того, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.
У судовому засіданні 08.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Шнтернешинал Файненсез» - ОСОБА_2 від 16.03.2021, вирішено обрати одноосібним виконавчим органом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс" - директором ОСОБА_1 .
Даним рішенням, зокрема вирішено затвердити умови договору з директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс", ОСОБА_1 , та визначити особою, уповноваженою на підписання договору з директором ОСОБА_1 , Голову загальних зборів ОСОБА_2 .
Матеріалами справи підтверджено, що 16.03.2021 року укладено Трудовий договір з директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс", відповідно до умов якого директор зобов`язується здійснювати поточне управління керівництво Товариством з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс", забезпечувати його діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства, а загальні збори зобов`язаються створювати належні умови для роботи директора.
Відповідно до п. 1.4. трудового договору директор підзвітний Загальним зборам, установлених чинним законодавством, статутом Товариства, внутрішніми положеннями Товариства та цим договором.
У п. 7.1. трудового договору зазначено, що цей контракт діє безстроково з 17 березня 2021 року. 
Згідно з п. 6.4.3. трудового договору директор може з власної ініціативи, в порядку встановленому в пункті 6.8 цього договору розірвати контракт до закінчення строку його дії.
Відповідно до п. 6.8. трудового договору про наміри розірвати контракт директор повинен повідомити письмово Загальні збори учасників не менш ніж за два місяці.
Матеріалами справи також підтверджується про затвердження Статуту ТОВ "Конструкторське бюро "Роботікс" в новій редакції, який затверджений протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Конструкторське бюро "Роботікс" від 16.03.2021.
Відповідно до п. 10.1. Статуту управління діяльністю Товариства здійснюють його органи та посадові особи.
Згідно з п. 10.2. Статуту Загальні збори учасників є вищим органом Товариства.
Відповідно до п. 10.13.6. Статуту до виключної компетенції Загальних зборів учасників відноситься обрання директора.
У товаристві створюється одноособовий виконавчий орган - директор Товариства (п. 11.1. Статуту).
У п. 11.2. Статуту визначено, що до компетенції директора Товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів учасників. Директор Товариства підзвітний Загальним зборам учасників та організовує виконання їхніх рішень.
Згідно з п.11.3. Статуту директор призначається на посаду і звільняється з посади Загальними зборами учасників Товариства. Трудовий договір з Директором укладає Голова зборів. 
Відповідно до п. 10.11.1. Статуту позачергові загальні збори скликаються на вимогу директора товариства.
Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей учасниками та бенефіціарами Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» є: ОСОБА_3 (розмір частки в статутному капіталі 8 520 300,00 грн, що становить 60% частки статутного капіталу) та ОСОБА_4 (розмір частки в статутному капіталі 5 680 200,00 грн., що становить 40% частки статутного капіталу).
Позивачем у позові зазначено, останнім прийнято рішення про звільнення його з посади директора ТОВ «Конструкторське бюро «Роботікс» за власним бажанням та припинення правовідносин з відповідачем-1 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
У зв`язку з чим, позивачем 19 листопада 2025 року, тобто за 2 місяці як це передбачено трудовим договором, було повідомлено Учасників Товариства про проведення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» та на порядок денний було винесено перелік питань, а саме: 
1. Звільнення Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» ОСОБА_1 , з 30 січня 2026 року. 
2. Обрання та призначення Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» з 31 січня 2026 року.
Як вказує позивач, відповідно до даного повідомлення позивач скликав позачергові загальні збори учасників Товариства, які відбудуться 30 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2.
Крім цього, як зазначає позивач, кожному з учасників Товариства направлено заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням від 18 листопада 2025 року.
Однак, за доводами позивача, 30 січня 2026 року о 11 годині 00 хвилин було складено акт про не проведення позачергових загальних зборів учасників Товариства у зв`язку із неявкою Учасників Товариства, яким у сукупності належить 100% статутного капіталу Товариства
А відтак, заява позивача про звільнення не була розглянута, позачергові загальні збори, скликані позивачем, не проведені, а рішення про його звільнення у встановленому порядку не було прийнято, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Статтею 16 Цивільного кодексу України положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі № 910/7164/19, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси. 
Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Частиною першою статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
Згідно з ч. 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» із заявою про звільнення його з посади директора за власним бажанням згідно із ст. 38 Кодексу законів про працю України з 30.01.2026.
Також, 19.11.2025 ОСОБА_1 як виконавчим органом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» відповідно до чинного законодавства України ініційовано проведення загальних зборів учасників товариства із наступними порядком денним:
1. Звільнення Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» ОСОБА_1 , з 30 січня 2026 року. 
2. Обрання та призначення Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» з 31 січня 2026 року та кожному з учасників Товариства направлено заяву Позивача про звільнення з посади Директора за власним бажанням від 18 листопада 2025 року.
Проведення загальних зборів призначено на 30.01.2026 о 10:00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за адресою місцезнаходження товариства, про дату, час і місце проведення яких та порядок денний, позивач повідомив учасників товариства, шляхом надсилання останнім відповідних поштових відправлень.
З огляду на встановлені судом вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем як директором ТОВ «Конструкторське бюро «Роботікс» дотримано порядок скликання загальних зборів учасників відповідача та належним чином повідомлено про час, дату, місце та мету (порядок денний) таких зборів.
Надані позивачем докази направлення засновникам (учасникам) ТОВ «Конструкторське бюро «Роботікс» повідомлення про скликання загальних зборів суд визнає належними та допустимими, що свідчить про вчинення позивачем всіх залежних від нього дій задля припинення трудових відносин з відповідачем-1 в порядку, визначеному чинним законодавством. 
В той же час, за доводами позивача, скликані на 30.01.2026 загальні збори учасників ТОВ «Конструкторське бюро «Роботікс» не відбулися, питання звільнення позивача не вирішено, а доказів зворотного суду не надано. 
Вищенаведені обставини свідчать про те, що в порядку вимог ст. ст. 31, 32 Закону позивачем як одноосібним виконавчим органом товариства за своєю ініціативою скликано загальні збори учасників товариства із включенням до порядку денного питання про звільнення його з посади директора та обрання нового директора шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомлення іншим учасникам товариства про скликання таких зборів із зазначенням порядку денного, дати, часу і місця їх проведення.
Доказів про ненадання можливості учасникам ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, та незабезпечення належних умов для ознайомлення з такими документами та інформацією суду не подано.
Дотримання позивачем визначеного законодавством та статутом товариства порядку скликання загальних зборів учасників з власної ініціативи дає підстави для висновку про те, що права позивача були порушені внаслідок позбавлення його можливості припинити свої повноваження як директора товариства з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.06.2023 у справі №448/362/22, у випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень.
Отже, з урахуванням позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 14.06.2023 у справі №448/362/22, від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, вищенаведених обставин справи щодо вчинення позивачем дій, спрямованих на скликання загальних зборів учасників товариства для вирішення питання про припинення його повноважень як директора з дотриманням порядку, передбаченого законодавством та статутом товариства, в результаті яких загальні збори з незалежних від позивача обставин не вирішили питання щодо припинення його повноважень як директора що, у свою чергу, призводить до порушення прав позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» припиненими на підставі рішення суду з дати набрання останнім законної сили.
Щодо вимоги про зобов`язання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс», у зв`язку зі звільненням з посади директора, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.
Тому відповідно до зазначених норм на підставі рішення суду, що набрало законної сили, можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. 
Так, із матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що останній не звертався до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із відповідною заявою про внесення запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про Тєльного В`ячеслава Валентиновича як керівника (директора), а відтак, відповіачем-2 не порушені права та інтереси позивача. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
У даному випадку, суд звертає увагу позивача, що саме рішення суду про припинення трудових відносин є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, тому така позовна вимога ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині, з покладенням судового збору на відповідача-1 в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва 
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково. 
2. Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Роботікс» (01001, м. Київ, вул. Ольгинська, 3, кім. 45/1, ідентифікаційний код 41119177) у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Роботікс" (01001, м. Київ, вул. Ольгинська, 3, кім. 45/1, ідентифікаційний код 41119177) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп.
4. В іншій частині позову відмовити.
5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.04.2026.

Суддя Л. Г. Пукшин