ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/145/26	Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М. 	
Провадження № 22-ц/817/391/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
секретаря судового засідання — Дідух М.Є.,
представника апелянта — адвоката Скиби В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №596/145/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року, постановлену суддею Цвинтарною Т.М., про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Гусятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту неправильності запису в актовому записі та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Скиба В.М., звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту неправильності запису в актовому записі та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Майдан, Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується даними з паспорта серії НОМЕР_1 , виданий Гусятинським РВ УМВСУ в Тернопільській області 02 липня 1998 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис про народження №3, складений 17 лютого 1971 року виконавчим комітетом Тудорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.
При складанні актового запису про народження сина була допущена помилка в написанні дати народження батька, а саме в графі «відомості про батька», замість дати народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » помилково зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_2 загинув, захищаючи Україну, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №287 від 19 серпня 2024 року.
Вказував, що внаслідок такої помилки виникла певна невідповідність між даними у свідоцтві про народження сина та іншими документами заявника.
31 грудня 2025 року Державним архівом Тернопільської області надана відповідь на адвокатський запит № 877/04-15/2 про те, що у документах архівного фонду Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі є відомості, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При зверненні ОСОБА_2 в січні 2026 року із заявою до Гусятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про внесення змін до актового запису про народження сина №3, складеного 17 лютого 1971 року виконавчим комітетом Тудорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, а саме виправити дату народження батька з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » останньому відмовлено.
Зазначав, що через такі розбіжності в документах заявник не може довести родинні відносини в позасудовому порядку та виправити описку, зроблену в актовому записі про народження сина, зокрема реалізацію спадкових прав, а тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення даного факту.
Посилаючись на наведене, заявник просив суд:
- встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження сина №3, який складений 17 лютого 1971 року виконавчим комітетом Тудорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області;
- зобов`язати Гусятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №3, складений 17 лютого 1971 року виконавчим комітетом Тудорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, а саме в графі відомості про батька виправити дату народження батька з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник заявника подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити дану справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки заявник не оскаржує рішення Гусятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а просить встановити юридичний факт на підставі ст.315 ЦПК України, при цьому спору про право немає, а також відсутній публічний спір.
Зазначає, що відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, такі зміни проводяться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до п.п.2.13.1, п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п.п.2.16.7).
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 425/2737/17.
Крім того, вказує, що відповідно до абз.2 п.3, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07 липня 1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора. Така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи.
Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 19 ЦПК України внормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України)
Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 
1) родинних відносин між фізичними особами; 
2) перебування фізичної особи на утриманні; 
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: 
“В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: 
- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Натомість, відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17 КАС України).
Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначає справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа”.
Як вбачається зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник ОСОБА_2 не оспорював правомірність відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису, а просив установити факт неправильності запису дати народження в актовому записі судовим рішенням, що стане підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану.
Відповідно до частини першої статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).
Частина перша статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі № 425/2737/17 сформульовано наступні правові висновки:
«Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.
Натомість у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи».
Відповідно до вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року: 
«У постанові від 03 жовтня 2017 року в справі №21-5607а15 про визнання незаконною відмови змінити по батькові та зобов`язання відповідача провести реєстрацію зміни відповідного актового запису цивільного стану Верховний Суд України дійшов висновку, що спір стосовно відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є публічно-правовим, і на нього поширюється юрисдикція адміністративного суду.
Застосовуючи вказаний висновок Верховного Суду України у справі № 425/2737/17, суди першої й апеляційної інстанцій не врахували різні предмети та підстави позовів. У справі, яка розглядається, позивач не оскаржувала відмову внести зміни до актового запису про її народження, не просила визнати неправомірними дії відповідача. Вона хотіла, щоби суд вирішив питання про помилковість вказаної у відповідному записі дати її народження, оскільки відповідач не хотів через відсутність первинних документів самостійно виправити допущену, на думку позивача, помилку. Натомість, у справі № 21-5607а15, яку розглянув Верховний Суд України, позивач оскаржував відмову відділу реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії, вважаючи цю відмову неправомірною».
У даній справі заявник звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст.273 ЦК України) на відображення в актовому записі достовірної інформації про своє народження, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.
У заяві відсутні доводи щодо неправомірності відмови органу реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін про дату народження заявника, а також вимога про визнання такої відмови протиправною, натомість заявник просив встановити неправильність актового запису щодо дати його народження і зобов`язати заінтересовану особу внести до нього відповідні зміни.
Таким чином, суд за правилами цивільного судочинства має встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт щодо дати народження особи заявника та залежно від встановлених обставин вирішувати питання щодо неправильності актового запису про дату народження заявника і зобов`язання Відділу РАЦС внести відповідні зміни.
При цьому необґрунтованим є посилання суду в оскаржуваній ухвалі лише на п.2.13.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року, згідно з яким підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду, оскільки п.2.13 цих Правил містить перелік з 13 підпунктів, які є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед яких і п.2.13.1, відповідно до якого такою підставою є також рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, що не було враховано судом при постановленні оскаржуваної ухвали.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_2 , як в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі, так і в частині зобов`язання вчинити дії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та заявнику необхідно звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства, є помилковим, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді ухвали суду.
Поряд з цим, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині вимог про зобов`язання заінтересованої особи внести зміни до актового запису про народження. 
Як зазначено вище, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі №425/2737/17 сформульовано висновок про те, що суди за правилами цивільного судочинства повинні вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.
Із вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду також вбачається, що заявник з відповідними вимогами звернувся саме у позовному провадженні.
Тобто, вимоги зобов`язального характеру, зокрема вчинення дій, розглядаються за правилами позовного провадження (загального або спрощеного), оскільки передбачають спір про право та доказування обставин.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що вимога про зобов`язання заінтересованої особи внести зміни до актового запису про народження може бути розглянута за правилами ЦПК України, однак в порядку позовного, а не окремого провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису в актовому записі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а в частині вимог про зобов`язання Гусятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження — зміні, із викладенням її мотивувальної частини в редакції даної постанови.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 в частині вимог про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження — скасувати, а справу в даній частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання Гусятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження — змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 березня 2026 року.

Головуючий 
Судді