Номер провадження: 22-ц/813/1454/26 
Справа № 501/4026/25
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління №2 Головного управління національної поліції в Одеській області про припинення дії, яка порушує права, відновлення становища, яке існувало до порушення, на ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Смирнов В.В. 17 вересня 2025 року у м. Чорноморськ Одеської області, –
встановила:

У вересні 2025 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до начальника слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління №2 Головного управління національної поліції в Одеській області, в якій позивач просив суд:
-зобов`язати керівника органу досудового розслідування - начальника слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління №2 Головного управління національної поліції в Одеській області вжиті дієві заходи щодо усунення порушень вимог законодавства з боку слідчого ОСОБА_2 – здійснення допиту приватного виконавця Колечко Д.М. в рамках кримінального провадження №12021162160001225.
Позовні вимоги мотивує тим, що в проваджені органу досудового розслідування СВП 1 ОРУП №» ГУНП в Одеській області Гершуна О. перебуває кримінальне провадження відносно приватного виконавця Колечко Д. за ст. 365-2 ч. 1 КК України №1202116210001225 за його заявою від 26 листопада 2023 року.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчим ОСОБА_2 не здійснено допит приватного виконавця Колечко Д.М.
Ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 17 вересня 2025 року у відкриті провадження у справі було відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята судом з грубим порушенням приписів як матеріального, так і процесуального права.
Сторони про розгляд справи на 24 лютого 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, у поданій до суду в порядку цивільного судочинства позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати керівника органу досудового розслідування - начальника слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління №2 Головного управління національної поліції в Одеській області вжиті дієві заходи щодо усунення порушень вимог законодавства з боку слідчого Гершуна О.В. – здійснення допиту приватного виконавця Колечко Д.М. в рамках кримінального провадження №12021162160001225. Тобто, правильним є висновок суду першої інстанції, що за своїм змістом позовна заява є скаргою на бездіяльність слідчого, яка підлягає розгляду в порядку КПК України.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 224 КПК України, допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.
Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:… рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відтак встановивши, що позивачем фактично подана скаргою на бездіяльність слідчого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку кримінального процесуального судочинства.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, є необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями апелянта, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Таким чином, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 17 вересня 2025 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 17 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 17 березня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе