Справа № 204/2487/26 
Провадження № 2/204/2726/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого – судді    Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання  Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ: 

17 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1401-2914 від 28 травня 2024 року у загальному розмірі 14 476,62 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 28 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1401-2914. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на суму 3 000,00 грн., зі строком кредитування 365 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту; промо-ставка – 1,16% в день; знижена % ставка – 1,45% в день, стандартна % ставка – 1,45% в день. Також, Додатковою угодою №1 від 30.05.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1401-2914 від 28.05.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 900,00 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1401-2914 від 28.05.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, Відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Окрім цього, звертає увагу Суду на той факт, що Відповідач в загальній кількості 2 рази оформлював кредитні відносини з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Станом на 13 січня 2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 19 020,01 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 15 293,32 грн. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 4 543,39 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 476,62 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути неповну суму заборгованості за кредитним договором, а саме у розмірі 14 476,62 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 10 749,93 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
17 квітня 2026 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначила, що відповідач заперечує проти задоволення вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначила, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, на підтвердження своїх вимог позивач надав до суду договір про відкриття кредитної лінії № 1401-2914 від 28.05.2024 р., довідку про перерахування суми кредиту що не містить розрахункового рахунку та реквізитів отримувача та розрахунок заборгованості. При цьому, договір, як зазначає позивач, було укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора у порядку положень Закону України «Про електронну комерцію». Будь-які належні та достовірні докази, які свідчать про те, що договір підписаний відповідачем і відповідач погодився з його умовами, в тому числі сумою кредиту, строком повернення, розміром процентів, в матеріалах справи відсутні. Паспорт споживчого кредиту та Правила кредитування не підписані відповідачем, тому наданий позивачем договір не може бути належним та достовірним доказом укладення кредитного договору. Також зазначила, що позивачем не надано доказів реєстрації відповідача в інформаційно – телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не надано рішення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про видачу кредиту та пропозицію укласти договір в особистому кабінеті. Представником позивача також не надано доказів укладення договору у вигляді електронного документу, а саме: не додано доказу про ідентифікацію відповідача, не надано доказів підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг. Зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність, оскільки докази ознайомлення відповідача із текстом кредитного договору, умовами надання кредиту в матеріалах справи відсутні. Отже, факту укладення між позивачем і відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем не доведено, оскільки ним не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо виникнення з відповідачем зобов`язальних правовідносин, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. Також вважає, що довідка позивача та лист АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не є належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримав позику, і, відповідно, що договір позики є укладеним. У вказаній довідці та листі банку не вказано номер рахунку на який було перераховано грошові кошти та не вказано хто є отримувачем грошових коштів. Отже, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону та положенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України». Щодо нарахування відсотків за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань зазначила, що позивачем неправомірно нараховано проценти за договором у більшому розмірі ніж передбачено законом. Нарахований позивачем розмір відсотків є явно неспівмірним з сумою основного боргу, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Вказує, що навіть за умови наявності підстав для задоволення позову відсотки мають бути зменшені, оскільки вони перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні позову.
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Судом встановлено, що 28 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1401-2914, згідно з яким кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Кредит надається для особистих потреб позичальника на наступних умовах: розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 3 000,00 грн., зі строком кредитування 365 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту; промо-ставка – 1,16% в день; знижена % ставка – 1,45% в день, стандартна % ставка – 1,45% в день, дата повернення (виплати) кредиту 27 травня 2025 року (а.с. 42-51).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Договір № 1401-2914 від 28.05.2024 року було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9388.
Наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що відповідач не укладав в електронній формі кредитний договір з кредитором суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав суду жодних доказів, та такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 28 травня 2024 року було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1401-2914.
У подальшому, 30 травня 2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1401-2914 від 28.05.2024 року згідно якої сторони погодили, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за Договором та неповернута становить 3 000,00 грн., сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 104,40 грн., сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту становить 450,00 грн. Згідно умов Додаткової угоди Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти у розмірі 900,00 грн. Додаткова угода від 30.05.2024 року до Договору № 1401-2914 від 28.05.2024 року була підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7492 (зв. бік а.с. 24-25).
Таким чином, факт підписання між сторонами Додаткової угоди від 30.05.2024 року до Договору № 1401-2914 від 28.05.2024 року на переконання суду свідчить про те, що відповідач станом на 30 травня 2024 року визнав існування між сторонами кредитних правовідносин, визнав наявність у нього відповідної заборгованості та у відповідному розмірі, зазначеному у Додатковій угоді, а отже усі заперечення відповідача щодо відсутності доказів укладення кредитного Договору суд до уваги не бере та оцінює їх критично з підстав їх недоведеності.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого договором кредиту.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 1401-2914 від 28.05.2024 року видача коштів 28 травня 2024 року у розмірі 3 000,00 грн., та 30 травня 2024 року у розмірі 900,00 грн. за кредитним договором здійснювалася за допомогою системи LiqPay (а.с. 23).
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується також квитанцією № 2468211886 від 28.05.2024 року на суму 3 000,00 грн. (а.с. 29) та квитанцією № 2468894400 від 30.05.2024 року на суму 900,00 грн. (а.с. 28).
За таких обставин, суд оцінює критично, не приймає до уваги та відхиляє наведені у відзиві твердження відповідача про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки наявні в матеріалах справи квитанції від 28.05.2024 та 30.05.2024 року є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження перерахування кредитодавцем кредитних коштів в сумі 3 900,00 грн. на рахунок позичальника ОСОБА_1 .
Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.
Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, згідно з яким розмір заборгованості відповідача станом на 13 січня 2026 року за кредитним договором становить 19 020,01 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 15 293,32 грн. (а.с. 15-22).
При цьому, у зв`язку з тим, що позивач застосував до позичальника Програму лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списав заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 4 543,39 грн., розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача на теперішній час становить 14 476,62 грн. та складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 10 749,93 грн.
Суд не бере до уваги та відхиляє твердження представника відповідача про необхідність зменшення розміру нарахованих Кредитодавцем відсотків за кредитним договором, оскільки передбачені умовами укладеного кредитного договору підстави для цього відсутні.
Розрахунок процентів за користування кредитними коштами проведений позивачем з дотриманням умов укладеного між сторонами кредитного договору та відповідає його умовам, оскільки згідно п. 4.13 договору сторони обумовили строк кредиту у 365 днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,45%, тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, стороною відповідача не надано суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди щодо отримання грошових коштів за кредитним договором та укладання кредитного договору. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит.
Суд також зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, а також беручи до уваги, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є обґрунтованими.
Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14 476,62 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 10 749,93 грн.
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (у зв`язку зі зверненням позивача до суду через електронний суд – 0,8 ставки судового збору).
На підставі ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ - 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1401-2914 від 28.05.2024 року у загальному розмірі 14 476,62 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень, 62 копійки), з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 3 726,69 грн. (три тисячі сімсот двадцять шість гривень, 69 копійок), прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 10 749,93 грн. (десять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень, 93 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ - 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні, 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя           Д.Л. Черкез