154/1067/26 
3/154/480/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., з участю секретаря судових засідань Багдасарової Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 602340 від 27 лютого 2026 року вбачається, що 27 лютого 2026 року о 20:23 год. в селі Зоря Володимирського району Волинської області ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково, фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, загалом не заперечував. Пояснив, що 27 лютого 2026 року керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, та був зупинений працівниками патрульної поліції. Зазначив, що перебував у тверезому стані, а вказані поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння заперечував, у зв`язку з чим свідомо відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі у порядку, передбаченому законодавством. Разом з тим пояснив, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення, порадившись телефоном із знайомим, звертався до працівників поліції з пропозицією пройти огляд із використанням алкотестера, однак отримав відмову.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, на підставі положень ч.ч.1 та 2 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Згідно ч.4 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі – ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст.ст. 8, 9 цього Кодексу).
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що відповідальності за вказаною нормою підлягає особа за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ця диспозиція бланкетна, порядок огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння врегульовано положеннями ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі – Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України, № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція).
За змістом частин 2-5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно п.2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Приписами пунктів 6, 7 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Згідно із п.8 цього ж Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно пунктів 3 Інструкції, одними з ознак алкогольного сп?яніння водія є: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя.
Згідно п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, в разі відмови водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП незалежно від мотивів відмови та того чи перебував він у цей час в стані сп`яніння чи не перебував.
У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, практика Суду застосовується, як джерело права.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп?яніння з використання спеціальних технічних засобів, яким встановлено ознаки алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 і те, що він відмовився проходити такий огляд на місці зупинки транспортного засобу; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 лютого 2026 року, від проходження якого у закладі охорони здоров?я він також відмовився, матеріалами відеозаписів з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських.
Долученими до справи відеоматеріалами, повністю підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 27 лютого 2026 року, наявність твердження поліцейського про встановлення ним у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що є підставою для проходження ним огляду на стан сп`яніння, та чітко зафіксовано факт його відмови у встановленому порядку від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі.
Відмова від проходження огляду в установленому порядку, незалежно від мотивів, є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП. 
Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що після складення протоколу він висловив готовність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак отримав відмову працівників поліції, оскільки такі пояснення не впливають на правову кваліфікацію його дій. 
Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому таке правопорушення є закінченим у момент висловлення особою чіткої та однозначної відмови від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. 
Згідно зі ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженою посадовою особою (поліцейським) невідкладно після виявлення правопорушення (або не пізніше 24 годин). 
Саме протокол є основним процесуальним документом, який фіксує обставини правопорушення, пояснення особи, докази та ініціює провадження у справі. Після його складення та вручення копії особі, яка притягається до відповідальності, етап оформлення матеріалів поліцією завершується - справа передається до суду.
З матеріалів справи та пояснень самого правопорушника вбачається, що він, усвідомлюючи вимогу поліцейських та порядок проведення огляду, свідомо відмовився від його проходження, чим і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв?язку з чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому чинне законодавство не передбачає обов`язку працівників поліції після фіксації такої відмови повторно пропонувати особі пройти огляд або відновлювати відповідну процедуру, а подальша зміна позиції особи після складення протоколу не спростовує факту вже вчиненої відмови та не усуває складу адміністративного правопорушення. 
За таких обставин наведені пояснення суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності та не спростовують встановлених у справі обставин.
Враховуючи, що факт керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом, а наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння безсумнівно зобов`язували поліцейських провести його огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, причому така відмова чітко зафіксована наявними у справі доказами, — підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння були наявні та оформлені відповідно до вимог закону, а відмова водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду є безумовною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, який не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.
З врахуванням того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, на підставі ст. ст. 36, 38, 130 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Роз`яснити, що згідно зі ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665, 60 грн. судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ:37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 31211256026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Копію постанови надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя      Ігор Вітер