ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 р. 	Справа № 440/14127/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 23.12.25 по справі № 440/14127/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України   
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі по тексту – Центральна ВЛК ЗСУ, відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яке оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29 березня 2024 року № 1609 в частині скасування/перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 № 133 відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність рішення Центральної ВЛК ЗСУ, оформленого протоколом від 29 березня 2024 року № 1609 в частині скасування/перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 № 133 відносно ОСОБА_1 , оскільки всупереч приписів Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі – Положення № 402), для належного дослідження встановленого ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 діагнозу ОСОБА_1 відповідачем не витребувались медичні документи, довідки, характеристики, які слугували підставою для прийняття постанови про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, що свідчить про передчасність висновку щодо придатності позивача до військової служби.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 440/14127/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна, буд.16, м. Київ 133, Київська область,01133) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано протокол військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29.03.2024 № 1609 в частині скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 за довідкою BЛК №133 від 13.09.2022 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на викладення судом висновків, які не відповідають обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 440/14127/25 – скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної військово лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність у діях відповідача будь-яких ознак протиправності, оскільки Центральною ВЛК ЗСУ в межах повноважень розглянуто зазначені у розділі ІІ Протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 29.03.2024 № 1609 документи та, шляхом голосування, враховуючи обґрунтування зазначене у розділі VІІІ Протоколу, прийнято колегіальне, одноголосне рішення про наявність підстав для скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважав таким, що не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції про відсутність належного обґрунтування прийнятого ЦВЛК ЗСУ рішення, так як зі змісту протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 29.03.2024 № 1609 чітко вбачається, що при прийнятті такого було враховано, що у наданих копіях медичних документів відсутні ознаки деформуючого спондильозу і міжхребцевого остеохондрозу грудного та поперекового відділів хребта, що супроводжуються глибокими пара- та тетрапарезами з порушеннями функцій сфінктерів, із синдромом бокового аміотрофічного склерозу, а також поліомієлітичним, каудальним, судинним, компресійним, вираженим больовим синдромом та статокоординаторними порушеннями після тривалого (не менше 3 місяців) стаціонарного лікування без стійкого клінічного ефекту. Як наслідок, наявні підстави для скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача.
У свою чергу, при наявності у позивача сумніву щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності, він мав право самостійно або під час проведення повторного медичного огляду, особисто звернутися до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 із пакетом документів, які б підтверджували протилежне, однак таких дій не вчинив.
З посиланням на висновки судів, викладені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у аналогічній справі № 200/2606/24, залишеному без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, та у постанові Другого апеляційного суду від 06.11.2024 року у справі № 480/2384/24 зауважив, що обов`язковий виклик та присутність громадян, стосовно яких переглядаються постанови позаштатних ВЛК Положенням № 402 не визначено.
Наполягав, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі, що також узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наголошував, що Протокол № 1609 був поданий лише на стадії апеляційного перегляду. Однак, така позиція є процесуально та юридично неспроможною, оскільки відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень і безпосереднім автором/володільцем відповідного документа, був зобов`язаний подати всі матеріали, що обґрунтовують правомірність його рішення ще у суді першої інстанції, а не дозбирати доказову базу постфактум в апеляції.
До того ж, подання нових доказів в апеляційній інстанції допускається лише у виняткових випадках — коли сторона доведе неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї (ч. 4 ст. 308 КАС України), у той час, як апелянт не лише не доводить існування таких причин, але й об`єктивно не може їх обґрунтувати, оскільки протокол є документом, який знаходився в його розпорядженні (або у розпорядженні органу, інтереси якої він представляє) на момент розгляду справи в першій інстанції. Відтак, подання протоколу лише на етапі апеляційного перегляду є проявом недобросовісного процесуального поводження та спробою усунути наслідки власного невиконання обов`язку доказування, що суперечить меті апеляційного перегляду. Отже, спірний протокол поданий із порушенням встановлених законом умов його прийняття, а тому має бути відхилений апеляційним судом.
Вказував, що доводи апеляційної скарги про те, що Положення № 402 не зобов`язує викликати чи забезпечувати присутність позивача, не спростовує встановлених судом порушень, оскільки не відповідає суті зауважень суду і не доводить правомірності оскаржуваного рішення. Відсутність прямої вимоги про виклик не звільняє відповідача від обов`язку діяти у спосіб, що забезпечує належну процедуру, а також від обов`язку довести правомірність свого рішення з урахуванням того, що воно змінює правовий статус позивача.
Звернув увагу, що фактично, комісією відповідача ініційовано перегляд постанови на підставі запиту слідчого управління ГУНП в Полтавській області (вхідний № 2882 від 19.02.2024) щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з цим, лист/запит правоохоронного органу не може підміняти собою належну юридичну підставу для втручання у сферу медичної інформації та перегляду медичного рішення, яке має суттєві наслідки для людини. Якщо відповідач посилається на правоохоронний запит як на підставу перевірки, він має довести, що такий запит зроблено і реалізовано у спосіб, який прямо допускає закон із належним процесуальним оформленням, із визначеною метою, в межах компетенції, з дотриманням режиму конфіденційності та медичної таємниці, а також із належним підтвердженням правових підстав доступу до медичних документів. За відсутності таких підтверджень виникають наступні проблеми: (1) законність самого втручання правоохоронного органу в чутливі медичні дані; (2) правомірність наслідків, отриманих у результаті такого втручання (перегляд і скасування постанови ВЛК); (3) доступ до медичної таємниці без згоди позивача на розкриття/передачу медичних відомостей.
Додатково зауважив, що судом першої інстанції неодноразово витребовувались у відповідача та Слідчого управління ГУНП в Полтавській області документи, які прямо підтверджують підстави та процедуру перегляду (зокрема: протокол/рішення ЦВЛК про скасування постанови ВЛК № 133, перелік і копії медичних документів, процесуальні документи, а також саме звернення/запит слідчого управління, яке слугувало підставою перегляду), однак, відповідачем до суду першої інстанції не надані. Невиконання таких ухвал про витребування доказів без належного повідомлення причин є самостійною ознакою недоведеності правомірності оскарженого рішення та підтверджує, що апелянт намагається компенсувати процесуальну пасивність і невиконання обов`язку доказування шляхом подання нових документів лише до суду апеляційної інстанції.
Зазначив, що відповідач намагається легітимізувати використання в адміністративному процесі чутливих даних про стан здоров`я позивача шляхом посилань на “запит ГУНП”, якого матеріали справи не містять, тоді як у відповідача наявний лише вхідний ЦВЛК № 2882 від 19.02.2024, без будь-яких додатків, копії самого запиту, реквізитів кримінального провадження, ухвали слідчого судді/процесуального документа про тимчасовий доступ, доказів обсягу витребуваних відомостей та правової підстави їх передачі. Згоди позивача на розкриття медичної інформації не надавалося. За таких умов, посилання апелянта є не просто голослівним, а таким, що створює небезпечний прецедент процесуальної легалізації невідомого походження медичних матеріалів.
З огляду на вищевикладене, вважав необхідним винесення у даній справи окремої ухвали, оскільки сукупність наведених обставин вказує на ризик системного порушення режиму медичної таємниці, а також на практику ігнорування ухвал суду про витребування доказів з подальшими спробами компенсувати це поданням матеріалів вже в апеляції, що підриває засади змагальності, добросовісності та ефективності судового контролю в адміністративному судочинстві.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
За результатами проходження медичного огляду військовозобов`язаного, 13.09.2022 Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято постанову у формі довідки №1/3/2/59 від 13.09.2022 про непридатність до військової служби ОСОБА_1 з виключенням його з військового обліку на підставі статті 64а, 54в, 52г графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Згодом, позивачу повідомлено, що у лютому 2024 року довідки військово-лікарських комісій з додатками вилучені слідчими органами на підставі ухвали суду, за наслідками цього, частина висновків у постановах місцевих військово-лікарських комісій Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасована, в тому числі, й стосовно ОСОБА_1 
21.07.2025 представник позивача звернувся із адвокатським запитом № 182 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України з проханням надати інформацію про підстави, які слугували для перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 № 133.
Листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 07.08.2025 №598/4/18750 повідомлено, що постанова переглянута та скасована на підставі звернення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яким було вилучено медичну справу громадянина ОСОБА_1 в ході досудового розслідування та додатком надані на розгляд до ЦВК ЗС України.
Листом старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області від 29.08.2025 № 188389-2025 повідомлено, що відділом СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В органу досудового розслідування відсутні підстави для надання запитуваної інформації та копії документів відносно ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України 29.03.2024 згідно з протоколом № 1609 прийнято рішення про скасування постанови військо-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 № 133 щодо непридатності до військової служби ОСОБА_1 та виключення його з військового обліку.
Підставою для прийняття такого рішення відповідачем визначено, що діагноз зазначений у довідці ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 № 133 не відповідає вимогам п. "а" ст. 64 Пояснень щодо Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, а тому позивач підлягає медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно з вимогами Положення.
Позивач вважає, що відповідачем протиправно скасовано постанову військо-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 № 133 щодо непридатності його до військової служби та виключення з військового обліку, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки протокол військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29.03.2024 №1609 в частині скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 за довідкою BЛК № 133 від 13.09.2022 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 не містить належного обґрунтування такого перегляду через 1,6 років, а також причин скасування попереднього висновку та базується виключно на невідповідності діагнозу статті 64а Розкладу хвороб, що прямо суперечить принципам правової визначеності та є протиправним.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 13 статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Згідно з частиною 1 статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення №402) (тут і далі – в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 2.2 розділу І Положення №402 Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
За змістом пункту 2.3 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується командувачу Медичних сил Збройних Сил України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.
На ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України; організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої р 
ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу 
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. 
Відповідно до підпункту 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
З аналізу наведених норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні ВЛК, які проводять медичний огляд, зокрема, військовозобов`язаних, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, протоколом засідання ВЛК. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК. До штатних ВЛК належить, зокрема, ЦВЛК ЗСУ, рішення та постанови якої можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, за результатами проходження медичного огляду військовозобов`язаного, 13.09.2022 Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято постанову у формі довідки № 133 (№1/3/2/59) про непридатність до військової служби ОСОБА_1 з виключенням його з військового обліку на підставі статті 64а, 54в, 52г графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
30.08.2023 Радою національної безпеки і оборони України було прийнято рішення, яке введено в дію Указом Президента України № 576/2023 від 12.09.2023, згідно з яким Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити утворення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, обласними, Київською міською державними адміністраціями, до сфери управління яких належать заклади охорони здоров`я, у складі яких функціонують медико-соціальні експертні комісії та військово-лікарські комісії, робочих груп із перевірки обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні.
На виконання цього рішення, у ЦВЛК Збройних Сил України було створено робочу групу, яка здійснює перевірку обґрунтованості постанов позаштатних військово-лікарських комісій щодо непридатності військовозобов`язаних до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану.
До робочої групи входять військовослужбовці медичної служби ЦВЛК ЗС України та військовослужбовці медичної служби ВЛК регіону. Такі військовослужбовці перебувають у робочій групі з певною черговістю (відбуваються ротації особового складу).
Отже, ЦВЛК ЗСУ наділене правом здійснювати перегляд постанов ВЛК. При цьому, приписи Положення № 420 не позбавляють правоохоронні органи в межах своїх повноважень звертатись до спеціалізованих установ в тій чи іншій сфері діяльності, у рамках кримінальних проваджень.
Так, листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 07.08.2025 №598/4/18750 позивача повідомлено, що постанова переглянута та скасована на підставі звернення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яким було вилучено медичну справу громадянина ОСОБА_2 в ході досудового розслідування та додатком надані на розгляд до ЦВЛК ЗСУ.
Листом старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області від 29.08.2025 № 188389-2025 повідомлено, що відділом СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості ,про яке 10.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В органу досудового розслідування відсутні підстави для надання запитуваної інформації та копії документів відносно ОСОБА_1 .
Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України 29.03.2024 згідно з протоколом № 1609 прийнято рішення про скасування постанови військо-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 № 133 щодо непридатності до військової служби ОСОБА_1 та виключення його з військового обліку.
Відповідачем вказано, що враховуючи невідповідність встановленого діагнозу вимогам статті 64-а Пояснення щодо застосування Розкладу хвороб (додаток 2 до Положення № 402), ВЛК ЦВЛК ЗС України було встановлено наявність підстав для скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 за довідкою ВЛК № 133 від 13.09.2022 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Таким чином, за результатами розгляду запиту СУ ГУНП у Полтавській області щодо перегляду прийнятої стосовно позивача постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 за довідкою ВЛК №133 від 13.09.2022, ВЛК ЦВЛК ЗС України прийнято постанову у наступному формулюванні:
"1) Враховуючи, невідповідність діагнозу зазначеного у довідці військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 №133 вимогам пункту “а” статті 64 Пояснень щодо застосування Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, (далі-Положення)), постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 №133 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_3 1979 року народження: “На підставі статті 64-а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення) непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку ” - СКАСУВАТИ.
2) Підлягає медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно вимог Положення.".
Колегія суддів враховує, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 по справі № 160/31586/23.
Надаючи оцінку доводам про порушення ЦВЛК ЗСУ процедури прийняття рішення, оформленого протоколом засідання від 29 березня 2024 року № 1609 в частині скасування/перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 № 133 відносно ОСОБА_1 , колегія суддів виходить із такого.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі – Положення № 402).
Відповідно до пункту 2.3.4 Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;
запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі запиту оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років);
запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи (за необхідності);
розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
У розумінні пункту 3.1 Положення № 402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Пунктом 3.3 Положення № 402 визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Отже, з метою перевірки роботи підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи ЦВЛК уповноважена здійснювати перегляд постанов та встановлених діагнозів, для чого, зокрема, може витребувати, запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, медичні документи, архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови, запитувати від закладів охорони здоров`я (установ) додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції, з метою встановлення обґрунтованості прийняття ЦВЛК рішення, оформленого протоколом засідання від 29 березня 2024 року № 1609 в частині скасування/перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 № 133 відносно ОСОБА_1 , ухвалою суду від 20.10.2025, серед іншого, витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії:
- рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- інформацію про підстави, які слугували для перегляду постанови військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- перелік медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- процесуальних документів на підставі яких Центральною військово лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- інформацію, чи витребовувалися медичні документи з особової справи ОСОБА_1 , яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати перелік;
- інших матеріалів у частині, що стосується цього позову.
Витребувано від Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області належним чином засвідчені копії:
- рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ,
- інформацію про підстави, які слугували для перегляду постанови військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ,
- медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ,
- процесуальних документів на підставі яких Центральною військово лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ,
- звернення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області яке слугувало для перегляду постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копію ухвали від 20.10.2025 було доставлено у електронний кабінет відповідача 21.10.2025.
У зв`язку із ненаданням відповіді на вказану ухвалу, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 повторно витребувано від Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України належним чином засвідчені копії:
- рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- інформацію про підстави, які слугували для перегляду постанови військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- перелік медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- процесуальних документів на підставі яких Центральною військово лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- інформацію, чи витребовувалися медичні документи з особової справи ОСОБА_1 , яка зберігається у 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати перелік;
- інших матеріалів у частині, що стосується цього позову.
Зазначені документи надати у строк до 16 грудня 2025 року
Копію ухвали від 10.12.2025 було доставлено у електронний кабінет відповідача 10.12.2025, однак, відповіді на вказану ухвалу надано не було.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 повторно витребувано від Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України належним чином засвідчені копії:
- протоколу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- інформацію про підстави, які слугували для перегляду постанови військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- перелік медичних документів на підставі яких Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.09.2022 №133 відносно ОСОБА_1 ;
- інформацію, чи витребовувалися медичні документи з особової справи ОСОБА_1 , яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати перелік;
- інших матеріалів у частині, що стосується цього позову.
Зазначені документи надати у строк до 23 грудня 2025 року. 
Копію вказаної ухвали доставлено у електронний кабінет відповідача 18.12.2025.
Станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення у справі від 23.12.2025 відповідачем вимоги ухвал суду першої інстанції від 20.10.2025, від 10.12.2025, від 18.12.2025 щодо надання доказів не виконані.
Отже, ЦВК не було надано доказів, що документи, які стали підставою для експертного діагнозу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.09.2022 № 133, переглядалися ЦВЛК ЗСУ.
У такому разі, рішення військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України не дає змогу встановити, що останнє прийнято із урахуванням медичних даних позивача, що у свою чергу, свідчить про невмотивованість такого.
Як вбачається з матеріалів справи, ЦВЛК ЗСУ до апеляційної скарги долучено протокол №1609 засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29.03.2024 в якості нового доказу, який не надавався до суду першої інстанції, та відповідно не був предметом дослідження.
Колегія суддів зазначає, у розумінні частини 4 статті 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Всупереч вказаній нормі, апелянт жодним чином не пояснює не надання протоколу № 1609 засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29.03.2024 до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього, як і не наводить виняткових випадків, що унеможливили таке подання, враховуючи, що копії вищевказаних ухвал про витребування таких доказів були належним чином вручені відповідачу.
За таких обставин, враховуючи відсутність зі сторони відповідача відповідного клопотання про долучення до матеріалів справи доказів із наведенням причин, які б об`єктивно не залежали від нього та заважали надати до суду першої інстанції відповідний протокол, який був поданий до суду апеляційної інстанції, такий доказ є неприйнятним.
До того ж, колегія суддів зазначає, що військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_3 встановила непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку за наявності хвороби, що підпадала під дію статті 64а, 54в, 52г графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Водночас як оскаржуване рішення ЦВЛК ЗСУ, так і наданий до суду апеляційної інстанції протокол № 1609 від 29.03.2024 базується виключно на невідповідності хвороби позивача лише статті 64а Розкладу хвороб.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч приписів статті 77 КАС України, Центральною ВЛК ЗСУ, не доведено відповідності свого рішення критеріям, зазначеним у статті 2 КАС України.
За встановлених у цій справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність протоколу військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29.03.2024 № 1609 в частині скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 за довідкою BЛК № 133 від 13.09.2022 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , як такого, що суперечить принципам обґрунтованості та правової визначеності, що правомірно мало наслідком його скасування.
За наведених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача.
Щодо вимоги позивача про необхідність постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, з огляду на те, що вирішення вимоги ОСОБА_1 про необхідність постановлення окремої ухвали відповідно до приписів статті 249 КАС України, у розумінні статті 383 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Полтавський окружний адміністративний суд, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Положеннями пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 440/14127/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко