Справа №295/8218/25
Категорія 69
2/295/1846/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
у порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом позовною заявою ОСОБА_1 
до  ОСОБА_2 
про збільшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2019 у справі №295/9230/19, та стягувати аліменти у розмірі 10000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування вимог вказано, що на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира від 31.10.2019 у справі № 295/9230/19, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 19.12.2019 державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира відкрите виконавче провадження №60911087 на виконання зазначеного рішення суду. Однак, станом на день подання позову, визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000,00 грн є недостатнім для забезпечення навіть базових життєвих потреб дитини, з урахуванням її стану здоров`я, який потребує регулярного медичного спостереження, періодичного стаціонарного лікування, додаткового дієтичного харчування, а також витрат на одяг, гігієнічні засоби, освітні потреби та інші необхідні витрати, пов`язані з її віком і станом. Протягом 2024-2025 років дитина неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, зокрема: з 23.09.2024 по 01.10.2024, з 03.04.2024 по 08.04.2024 та з 06.01.2025 по 15.01.2025 - у Житомирській обласній дитячій клінічній лікарні, з 25.02.2025 по 10.03.2025 - у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ». Як вбачається з медичних висновків, у дитини наявна вроджена патологія органів травлення, зокрема синдром Пайєра, що супроводжується порушеннями моторики товстої кишки та вторинним колітом. Це вимагає регулярного медичного обстеження, лікування, придбання медикаментів та спеціального харчування. Фактичне забезпечення життєвих потреб дитини (харчування, одяг, засоби гігієни, навчання тощо) в умовах економічної нестабільності та підвищення цін, є неможливим виключно за рахунок розміру аліментів, встановленого рішенням суду від 31.10.2019. Позивач зазначає, що її матеріальне становище не дозволяє самостійно, без належної фінансової участі відповідача, забезпечити дитину всім необхідним. Позивач є особою з інвалідністю III групи з 2024 році, їй протипоказана важка фізична праця. Через стан здоров`я позивач не має фізичної можливості повноцінно працювати, а єдиним джерелом її існування є пенсія по інвалідності, яка станом на дату подання позову становить 3323,00 грн на місяць, утримання дитини стало для позивача надмірним фінансовим тягарем. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням у 2019 році у сумі 3000,00 грн, не відповідає реальним потребам дитини та не забезпечує їй належного рівня. Позивачу відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак отримує регулярний дохід, про що свідчать його витрати на нерухомість, транспорт та інші цінні речі, які не відповідають рівню життя особи без стабільного доходу.
Разом з позовною заявою позивач подала клопотання про витребування доказів, у якому просила: витребувати з наступних банківських установ: АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «ПУМБ», АТ «Універсал Банк», АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», АТ «Айбокс Банк», АТ «А-Банк», ПАТ «КБ «Акордбанк», АТ «Сенс Банк», АТ «Банк Альянс», АТ «КБ «Глобус», АТ «Ідея Банк», АТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Кредобанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Полтава-банк», АТ «Правекс Банк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Таскомбанк», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Укрсіббанк», АТ «Банк Форвард» - інформацію про всі рахунки (депозитні, поточні, карткові та інші), які були відкриті на ім`я ОСОБА_2 у період з 01.01.2023 по дату винесення ухвали суду, із зазначенням: дати відкриття (закриття) рахунків: залишків коштів на рахунках; руху коштів по кожному рахунку; витребувати з Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області - відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про ОСОБА_2 , а саме: джерела та суми нарахованого доходу, суми нарахованих (перерахованих) податків та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року; витребувати з Регіонального сервісного центру МВС у Житомирській області - інформацію про транспортні засоби, зареєстровані на ОСОБА_2 ; витребувати з Департаменту реєстрації Житомирської міської ради - відомості про наявність нерухомого майна, зареєстрованого на ОСОБА_2 .
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін; клопотання про витребування доказів задоволено частково, витребувано: з Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про ОСОБА_2 , а саме: джерела та суми нарахованого доходу, суми нарахованих (перерахованих) податків та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року; з Регіонального сервісного центру МВС у Житомирській області інформацію про транспортні засоби, зареєстровані на ОСОБА_2 ; з Департаменту реєстрації Житомирської міської ради відомості про наявність нерухомого майна, зареєстрованого на ОСОБА_2 . У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.
22.08.2025 від Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області, на виконання ухвали від 06.08.2025, до суду надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_2 за період січень 2023 року – грудень 2024 року.
25.08.2025 від Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, на виконання ухвали від 06.08.2025, надійшов лист щодо порядку отримання інформації з Державного реєстру речових прав.
25.08.2025 від РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях, на виконання ухвали від 06.08.2025, до суду надійшли відомості щодо зареєстрованого за ОСОБА_2 транспортним засобом.
10.11.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказав, що копію ухвали суду про відкриття провадження у справі він отримав 07.10.2025. 08.10.2025 у нього загострилась хвороба хребта та протягом місяця він перебував на лікуванні. Просив поновити йому строк для подання відзиву, оскільки такий строк пропущений ним з поважних причин. У відзиві відповідач зазначив, що позов не визнає. Позивач не надала доказів, що існують обставини, передбачені ст.192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Зазначає, що з моменту визначення розміру аліментів у сумі 3000,00 грн стан здоров`я відповідача істотно погіршився, що впливає на його здатність до трудової діяльності та позначається на рівні доходів. Також відповідач здійснює опіку над своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє, є лежачою, потребує постійного догляду та визнана судом недієздатною. 
Інших заява по суті справи до суду не надійшло.
30.12.2025 від відповідача до суду надійшла заява, у якій він вказав, що позов визнає частково та просить стягнути з нього аліменти у розмірі 5000,00 грн.
16.03.2026 від позивача до суду надійшла заява, у якій вона вказує, що не заперечує проти часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою суду від 16.03.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, підготовче провадження завершене та справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає частково та просить стягнути з нього аліменти у розмірі 5000,00 грн.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2019 у справі №295/9230/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 13).
З копій медичної документації, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання травної системи, потребує постійного лікування, протягом 2024-2025 років неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних закладах (а.с. 16-21).
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання з ураженням ОРА, їй протипоказана важка фізична праця, отримувала доходи у виді пенсії за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року у розмірі 2980,00 грн, за період з березня 2025 року по травень 2025 року – 3323,00 (а.с. 22, 23, 24).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2023 року – грудень 2024 року щодо ОСОБА_2 , за період з січня 2023 року по червень 2023 року інформація про доходи відсутня; у період з липня 2023 року по грудень 2023 року отримувались доходи у виді заробітної плати у сумі по 6700,00 грн щомісячно, з січня 2024 року по березень 2024 року – по 7200,00 грн щомісячно, з квітня 2024 року по вересень 2024 року – по 8100,00 грн щомісячно, з жовтня 2024 року по грудень 2024 року – по 8205,00 грн щомісячно (а.с. 40-42).
Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_5 від 03.10.2025, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_5 , заробітна плата за період з січня 2025 року по квітень 2025 року та у червні 2025 року становила 8205,00 грн, у травні 2025 року – 7931,50 грн, з липня по вересень 2025 року – 8420,00 грн (а.с. 77).
За даними РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб Chery Tiggo, 2013 року випуску (а.с. 47-48).
З копій медичної документації, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 має захворювання хребта, щитоподібної залози, проходить лікування у лікаря-психіатра. 
Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира №295/2026/24 від 06.12.2024, ОСОБА_2 є опікуном недієздатної матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 76).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У відповідності до ч.1, 2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03.07.2018 №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.
По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього покращився матеріальний стан.
По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.
По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України, які необхідні для визначення розміру аліментів.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19, від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи надані позивачем докази, судом встановлено, що аліменти у розмірі 3000,00 грн були визначені у 2019 році, та з того часу значно зросли ціни на продукти харчування, ліки, одяг, та інші товари та послуги, які щоденно необхідні дитині. Крім того, дитина сторін має захворювання органів травлення, у зв`язку з чим потребує регулярних обстежень, лікування, спеціального харчування, тощо, тому суд вважає, що аліменти у розмірі 3000,00 грн є недостатніми для забезпечення дитині належного життєвого рівня.
Отже, раніше визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини, її лікування та гармонійного розвитку. 
Також судом приймається до уваги, що з 22.02.2024 позивачу встановлено третю групу інвалідності, їй протипоказана важка фізична праця, що безумовно впливає на можливість ОСОБА_1 утримувати дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працевлаштований та має щомісячний дохід, у його власності перебуває рухоме майно, однак здійснює опіку над недієздатною матір`ю, має незадовільний стан здоров`я.
Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 5000,00 грн, при цьому, позивач на такий розмір аліментів погоджується.
Разом з тим, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів до 10000,00 грн, позивач не довела належними та достатніми доказами, що потреби дитини виправдовують стягнення аліментів у вказаному у позові розмірі.
На підставі вищевикладеного, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та збільшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. 
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України та статтями 180, 182, 192 СК України, суд, -
в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2019 у справі №295/9230/19 та стягувати із ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України 1 211,20грн судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т.А. Воробйова