Справа № 127/457/26
Провадження № 2/127/66/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що 24 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 2313. 
Від спільного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ними поступово погіршились в зв`язку із чим наданий час відповідач живе своїм життям та їх син знаходиться на її утриманні. Їх з відповідачем 10-ти місячний син проживає разом зі нею, батько повністю ухилився від утримання сина. На теперішній час вона ніде не працює та не має можливості працювати та отримувати хоча б якісь доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач в свою чергу є молодими працездатним чоловіком, має стабільний заробіток відповідно має можливість сплачувати аліменти як на утримання сина так і на її утримання. У зв`язку із чим просила стягнути аліменти на утримання сина та на її утримання до досягнення сином трьох років.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2026 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його зареєстрованого місця проживання. Однак поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався. 
Водночас, 23.03.2026 року ОСОБА_2 було подано клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку із тим, що він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2026 року було відмовлено у задоволені даного клопотання.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2313 (а.с.3).
У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 19.03.2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 4). 
Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 05.01.2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Згідно із Довідкою від 11.02.2026 року вказано, що сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.28).
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.
На підставі поданих сторонами доказів встановлено, що Дитина проживає на перебуває на утриманні матері, дитині на час розгляду справи виповнився 1 рік, у зв`язку з цим дитина потребує постійного догляду та турботи, позивачка як мати здійснює догляд за дитиною, а відповідач належної та регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Доказів протилежного суду надано не було.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».
Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Системний аналіз норм СК свідчить, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).
Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року по страві № 712/4702/19.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини.
Виходячи з викладеного, встановивши, що ОСОБА_2 є працездатним, діючим військовослужбовцем, який має стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я; приймаючи до уваги, що дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка фактично здійснює за нею догляд, а відтак потребує додаткової матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом; виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач внаслідок своєї професійної діяльності, стану здоров`я чи інших об`єктивних причин не може надавати матеріальну допомогу дружині у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, зокрема у розмірі меншому, ніж заявлений і до досягнення сином трирічного віку. Варто зазначити, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача як дружини (матері дитини) у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, є справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивача та рівню платоспроможності самого відповідача.
У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав.
На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Відповідач звільнений від сплати судових витрат на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання до досягненням сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.01.2026 року.
Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 22.04.2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: