ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/12894/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:

28.11.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом (зареєстрований у суді 01.12.2025), у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 додаткової винагороди збільшеної до 30 000,00 грн, у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – постанова № 168);
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити на його користь додаткову винагороду за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 збільшену до 30000,00 грн, у відповідності до пункту 1 постанови № 168.
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що він - головний сержант - командир 1 відділення охорони 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно із бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 перебувала в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , де брала участь у бойових (спеціальних) завданнях та забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 виконував бойові (спеціальні) завдання пропорційно часу безпосередньої участі, та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії згідно з бойовими розпорядженнями (наказами) командира військової частини НОМЕР_2 у складі оперативного підпорядкування вказаної військової частини, проте через протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виразилась у невиплаті щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168 порушено його право на одержання такої винагороди та позбавляє його права соціальний і паровий захист, який держава гарантує військовослужбовцям.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 26.12.2025 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до суду з цим позовом; позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 21.01.2026 залучено ІНФОРМАЦІЯ_4 до участі у справі № 620/12894/25 в якості другого відповідача. 
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 серед іншого зазначає, що військові частини НОМЕР_2 не передбачені переліком органів військового управління включених до складу діючих угрупувань військ Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, а відтак позбавлені права видачі довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих військових частин військовослужбовців, затвердженого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України; жодної бездіяльності з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його представників допущено не було, адже виплата спірної допомоги має здійснюватися на підставі відповідних документів зазначених у пункті 4 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у відзиві на позовну заяву вказує на її необґрунтованість, зокрема, оскільки відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди у зв`язку із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у зв`язку відсутністю підтверджуючих документів.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_1 , зокрема, у період з 18.12.2023 по 03.04.2024 проходив військову службу роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ця рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2024 № 259 дск, а саме у складі оперативного підпорядкування військової частини НОМЕР_2 , яка входить до сил та засобів військової частини НОМЕР_1 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де брала участь у бойових (спеціальних) завданнях та забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Позивач виконував бойові (спеціальні) завдання пропорційно часу безпосередньої участі згідно з бойовими розпорядженнями (наказами) командира військової частини НОМЕР_2 у складі оперативного підпорядкування військової частини НОМЕР_2 , яка входить до сил та засобів військової частини НОМЕР_1 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме: боротьба з диверсійно-розвідувальними групами та незаконними збройними формуваннями; утримання районів (територій) у прикордонній смузі, блокування та розгром угрупувань військ і сил противника; захист військ (сил) та об`єктів від засобів ураження, вогневе ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами).
03.04.2024 ОСОБА_1 виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_1 .
05.07.2024 позивач через свого представника звернулася з адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив надати належним чином завірені копії документів (або належним чином завірені копії витягів з відповідних документів) про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойових завдань, зокрема:
1. Бойових наказів (бойових розпоряджень);
2. Журналів бойових дій (вахтових журналів) або журналів ведення оперативної обстановки;
3. Бойових донесень (підсумкових, термінових, позатермінових);
4. Постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
5. Рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Листом від 30.07.2024 №6/6462 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив на вказаний вище запит, що військова частина НОМЕР_2 не передбачені переліком (наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 №44 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»), а відтак позбавлені права видачі довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих військових частин військовослужбовців. Також у цьому листі зазначено, що довідка, видана 23.02.2024 за № 420 військовою частиною НОМЕР_2 командиру роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання бойових та спеціальних завдань, у тому числі щодо позивача, не дає підстав зробити належні виплати додаткової винагороди особовому складу відповідного підпорядкованого підрозділу охорони. До вказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_3 було додано копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2024 за № 420 та витяг із журналу бойових дій роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 про безпосередню участь у виконанні бойових завдань головного сержанта - командира першого відділення охорони другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 за період з 21.12.2023 по 20.02.2024.
Як видно із листа - відповіді від 30.07.2024 № 6/6462, наданої ІНФОРМАЦІЯ_3 на запит представника позивача від 09.07.2024 № 11105, та доданих до листа – відповіді документів, позивач у період з 05.02.2024 по 18.02.2024 виконував бойові завдання, а саме: боротьба з диверсійно-розвідувальними групами та незаконними збройними формуваннями; утримання районів (територій) у прикордонній смузі, блокування та розгром угрупувань військ і сил противника; захист військ (сил) та об`єктів від засобів ураження, вогневе ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами) (бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2024 № 259 дск; з 21.12.2023 по 31.12.2023 – несення бойового чергування згідно із бойовим розпорядженням командира НОМЕР_3 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО № 2138 дск від 07.11.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_5 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО № 298 дск від 04.12.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО 119 № 324 дск від 21.12.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО 119 № 334 дск від 30.12.2023; з 01.01.2024 по 31.01.2024 – несення бойового чергування згідно із бойовим розпорядженням командира НОМЕР_6 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО № 334 дск від 30.12.2023; з 01.02.2024 по 20.02.2024 - несення бойового чергування згідно із бойовим розпорядженням командира НОМЕР_6 обр ТрО НОМЕР_4 обр ТрО № 334 дск від 30.12.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО № 259 дск від 05.02.2024.
Також судом встановлено, що у довідці військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2024 за № 420 зазначено, що порушень, передбачених пунктом 15 розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, протягом зазначеного вище періоду, зокрема, позивачем не допущено, а також те, що ця довідка є підставою для включення до проекту наказу на виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану.
14.09.2024 представником позивача було надіслано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_2 , в якому я просила надати належним чином завірені копії документів (або належним чином завірені копії витягів з відповідних документів) про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойових завдань, зокрема:
1. Бойових наказів (бойових розпоряджень); ,
2. Журналів бойових дій (вахтових журналів) або журналів ведення оперативної
обстановки;
3. Бойових донесень (підсумкових, термінових, позатермінових);
4. Постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
5. Рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Листом від 25.09.2024 №1607 військова частина НОМЕР_2 повідомила, що довідки про безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань пропорційно часу безпосередньої участі, згідно з бойовими розпорядженнями (наказами) командира Військової частини НОМЕР_2 на підставі рапортів командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 були надані за відповідні періоди за вихідними від 16.12.2023 №1964 та від 23.02.2024 №420 (бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , були отримані командиром роти охорони під особистий підпис). Службовими особами військової частини НОМЕР_2 жодні документи, що стосуються виплат військовослужбовцям роти ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надсилались та жодних запитів із ІНФОРМАЦІЯ_1 у військову частину не надходило. Також відмовлено у наданні документів з грифом обмеження доступу «Для службового користування», а саме бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_2 .
Факт наявності цих документів у ІНФОРМАЦІЯ_1 є беззаперечним, оскільки копії цих же документів були надіслані ним представнику позивача листом від 30.07.2024 № 6/6462.
29.08.2024 представником позивача в інтересах ОСОБА_1 було надіслано скаргу до Міністерства оборони України, в якій я просила доручити розгляд зазначеної скарги уповноваженим особам Міністерства оборони України із залученням військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 та Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства та провести службове розслідування та у межах компетенції вжити заходів, у тому числі організаційно-управлінського характеру, до усунення допущених порушень законодавства та реального поновлення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , тобто виплати додаткової винагороди пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях.
Листом від 26.09.2024 № 502/15/8618 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Збройних Сил України, повідомило, що з метою підтвердження залучення особового складу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 до складу сил і засобів діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та виконання ними відповідних бойових завдань, зазначених у довідці ВЧ НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено клопотання командиру військової частини НОМЕР_2 про надання копій підтверджуючих документів, які були зазначені у відповідних довідках. Після отримання зазначених документів командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 буде прийнято рішення щодо можливості виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 .
Як вбачається з витягу з журналу бойових дій наявного в матеріалах справи:
у період з 21.12.2023 по 31.12.2023 – позивач здійснював несення бойового чергування згідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО №2138 дск від 07.11.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_5 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО№298 дск від 04.12.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО №334 від 30.12.2023;
у період з 01.01.2024 по 31.01.2024 – позивач здійснював несення бойового чергування згідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО №334 дск від 31.12.2023;
у період з 01.02.2024 по 20.02.2024 – позивач здійснював несення бойового чергування згідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_6 об ТрО НОМЕР_4 обр ТрО №334 дск від 30.12.2023, бойового розпорядження командира НОМЕР_3 об ТрО №259 дск від 05.02.2024.
ОСОБА_1 вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 додаткової винагороди збільшеної до 30 000,00 грн, у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій або не вчинення їх у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). 
Згідно із преамбулою до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами (стаття 40 Закону №2232-XII).
Преамбулою до Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком №260.
Згідно із пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в редакції, яка застосовувалась з 01.06.2023) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань..
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок 260, розділом XXXIV якого визначено особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою № 168 виплачується в таких розмірах, зокрема :
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);
від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).
Військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди виконання бойових (спеціальних) завдань в оперативному підпорядкуванні або у складі органів військового управління (військових частин, підрозділів) розвідувального органу Міністерства оборони України, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також інших військових формувань, виплата додаткової винагороди здійснюється в порядку, на умовах та розмірах, передбачених у цьому розділі.
Змістом пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Також суд зазначає, що від 07.03.2022 №248/1217 Міністр оборони України (зміст телеграми відтворено в постанові Верховного Суду від 25.01.2024 № 560/1216/23) довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
У пункті 2.1 цієї телеграми зазначено, що порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022 (додається, далі – Порядок).
Пунктом 4 вказаної телеграми встановлено, що командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин, щомісяця не пізніше 25 березня і в подальшому щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях за минулий місяць.
Згідно з Порядком, затвердженим Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022, для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи: бойовий наказ (бойове розпорядження); наказ (по стройовій частині); журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки; список особового складу, який залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань.
Крім цього, можуть використовуватися такі документи (за наявності): бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань; книга служби нарядів та подій, що відбувалися; постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад.
У телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 був визначений перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».
Абзацом третім пункту 3 цієї телеграми наказано здійснювати документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.
У телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 був визначений перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».
Крім того, абзацом четвертим пункту 3 і пунктом 4 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 на командирів військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), покладено обов`язок надавати довідки про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах та щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.
Телеграмою Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529 пункт 4 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 і додаток №1 до неї викладено в новій редакції та, зокрема, деталізовано, що в підставах про видання довідки (додаток №1) необхідно обов`язково зазначати документи, визначені абзацами третім або четвертим та абзацом п`ятим пункту 3 телеграми від 25.03.2022 №248/1298.
23.06.2022 Міністр оборони України видав окреме доручення №912/з/29, яке підлягало застосуванню з 01.06.2022, тоді як попередні телеграми Міністра оборони України наказано вважати такими, що з 01.06.2022 не застосовуються (пункти 13, 14 окремого доручення).
У пункті 1 вказаного окремого доручення розширено перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».
Водночас визначений в абзацах третьому і четвертому пункту 3 окремого доручення перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців, у тому числі відряджених, у бойових діях або заходах, залишився таким самим, як у телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.
З аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.
Разом з тим, обов`язковими документами, що підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, є бойовий наказ (бойове розпорядження) або журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Вказані документи обов`язково зазначаються у довідці.
У справі, яка розглядається судом встановлено участь позивача у виконанні бойових згідно з відповідними зазначеними вище бойовими розпорядженнями, журналами бойових дій та рапортами командира відповідної роти участь позивача у період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 у виконанні бойових (спеціальних) завдань, тому на переконання суду позивач має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, проте відповідач не здійснив йому виплати такої винагороди, тому оспорювану у цій справі бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 суд кваліфікує як протиправну, оскільки цей суб`єкт владних повноважень мав чинити відповідні дії, але не вчинив.
Водночас, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 12.11.2025 у справі № 524/7691/23, про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя (пункт 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154). 
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_3 не має власних рахунків у Казначействі та перебувають на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позовні вимоги зобов`язального характеру в цій справі підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити на користь позивача додаткову винагороду за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 відповідно до постанови № 168 у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Суд наголошує, що принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.
Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.
Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від22.09.2005 №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.
У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).
Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.
При цьому, ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.
З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений судом спосіб.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257 – 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати ОСОБА_1 за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 21.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 20.02.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_8 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_9 ). 

Суддя Марія ДУБІНА