Справа № 369/15362/25
Провадження № 2-о/369/584/25
РІШЕННЯ
Іменем України
13.02.2026         м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 369/15362/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гатненська сільська рада Бучанського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
На обґрунтування своєї заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2013 року).
Також зазначає, що він, ОСОБА_1 , являється її сином, на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.02.1982 року.
Окремо в заяві стверджує, що постійно проживав з матір`ю з кінця 2011 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що засвідчується твердженнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .
Право заявника на прийняття спадщини ніким не оспорюється.
За поданими документами про місце проживання спадкодавиця та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами. За твердженням спадкоємця ОСОБА_1 , вони зі спадкодавицею на час відкриття спадщини фактично проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із викладеними обставинами, у заявника виникла необхідність встановлення факту прийняття спадщини заявником як спадкоємцем, що проживав на час смерті разом зі спадкодавицею. Від встановлення вказаного юридичного факту залежить оформлення спадщини.
Таким чином, заявник просить встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , як спадкоємця, що проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
07.11.2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження.
Заявник через представника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа у судове засідання 09.02.2026 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2013 року.
Заявник, ОСОБА_1 , являється її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.02.1982 року.
Заявник постійно проживав з матір`ю з кінця 2011 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими заявами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .
Право заявника на прийняття спадщини ніким не оспорюється.
У зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав у заявника виникла потреба встановити факт спільного проживання заявника із його матір`ю на момент її смерті.
Звернувшись на особистий прийом до приватного нотаріуса йому було повідомлено, що відсутність реєстрації місця проживання заявника разом із матір`ю на момент її смерті перешкоджає реалізації його спадкових прав та порекомендували звернутися до суду за встановленням відповідного факту.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.
У зв`язку із викладеними обставинами, у заявника виникла необхідність встановлення факту прийняття спадщини заявником як спадкоємцем, що проживав на час смерті разом зі спадкодавцем. Від встановлення вказаного юридичного факту залежить оформлення спадщини.
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.05.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.
У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 211 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністра Юстиції України N 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
За змістом статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.
Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавицею на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавицею є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гатненська сільська рада Бучанського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та померлої ОСОБА_2 (що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , як спадкоємця, що проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 13.02.2026 року.

Суддя          А.В. Янченко