ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2026 р. Справа№ 910/8338/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Суліма В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.
представників сторін:
від позивача: Котов С.О.
від відповідача: Старжинський В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна»
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025, повний текст якого складений 17.11.2025, 
у справі № 910/8338/25 (суддя Павленко Є.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктив ВТВ» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна» 
про визнання договору розірваним та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" від 27 жовтня 2025 року про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України та виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог Товариства, принципів співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8338/25 у розмірі 13 000,00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення суд відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ «ТІС Україна» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/8338/25 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні заяви ТОВ "Конструктив ВТВ" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що позивач неодноразово під час розгляду справи, змінював позовні вимоги в частині дати розірвання договору, заявляв усні клопотання про залишення без розгляду поданих ним раніше клопотань подавав інші клопотання, у задоволенні яких судом було відмовлено за безпідставністю. Апелянт вважає, що зазначені дії адвоката позивача призведуть до неодноразових відкладень розгляду справи, що, відповідно вплинуло на кількість судових засідань, вартість за участь у яких вплинула на загальну суму витрат на правову допомогу, збільшення обсягу часу виконуваних адвокатом процесуальних дій/правничих послуг, які за умовами договору визначаються, виходячи із вартості однієї години роботи адвоката - 4500 грн. 
Таким чином, апелянт наголошує, що всі наведені обставини дають підстави для висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу у сумі 13 000 грн, що підлягає стягненню з нього є необґрунтованим, не відповідає критеріям реальності таких витрат, співмірності із складністю справи (наданих послуг), та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягом наданих адвокатом послуг. 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 
Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі № 910/8338/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна» на рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025 у справі № 910/8338/25 та призначено справу до розгляду на 26.01.2025.
У судовому засіданні 26.01.2026 колегією суддів протокольною ухвалою продовжено строк розгляду справи відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оголошено перерву у розгляді справи до 09.02.2026.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 09.02.2026 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/8338/25 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні заяви ТОВ "Конструктив ВТВ" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.
Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 09.02.2026 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Україна" про визнання розірваним з 09 квітня 2025 року укладеного між сторонами договору про надання комплексних логістичних послуг від 1 квітня 2023 року № ТУ-ЗС та стягнення з відповідача збитків за неповернутий і пошкоджений товар у загальному розмірі 524 477,58 грн. 11.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 10.09.2025 про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій останній просив суд визнати розірваним з 27.04.2025 укладений між сторонами договір про надання комплексних логістичних послуг від 01.04.2023 № ТУ-ЗС та стягнути з відповідача на користь Товариства збитки за неповернутий і пошкоджений товар у загальному розмірі 524 477,58 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва 23.10.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" 88 198,54 грн збитків за пошкоджений товар, 297 912,95 грн вартості неповернутого товару та 4 633,34 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" від 27 жовтня 2025 року про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструктив ВТВ" 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України та виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог Товариства, принципів співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8338/25 у розмірі 13 000,00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення суд відмовив.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно з частиною третьою статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У свою чергу, вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У позовній заяві позивач зазначав, що станом на дату подання позовної позивач розраховує понести витрати на правову допомогу у розмірі 36 000,00 грн.
У позовній заяві позивач також зазначив, що докази понесення інших судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
За таких обставин заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доказами таких витрат подана позивачем з дотримання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, та чи була їх сума обґрунтованою.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги № 10/23, який укладено 14.02.2023 між Товариством та Адвокатським бюро "Тетяни Андріанової" (далі - Бюро), за умовами якого останнє зобов`язалось за замовленням Товариства прийняти доручення останнього та надати правову допомогу на умовах, визначених цим правочином, а позивач - прийняти й оплатити такі послуги.
Правова допомога може включати в себе, зокрема, але не виключно: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового (правничого) характеру; складання процесуальних документів (заяв по суті спору, заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної податкової служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань (пункт 1.2. договору в редакції додаткової угоди від 15.02.2023 № 1).
Відповідно до пункту 2.2. договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені Бюро здійснює адвокат Андріанова Тетяна Анатоліївна, а також інші адвокати Бюро.
За кожним замовленням клієнта розмір гонорару, який сплачується за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього правочину. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який підписується уповноваженими представниками сторін. Якщо інше не обумовлено в додатках до договору, клієнт здійснює оплату кожного замовлення з правової допомоги Бюро відповідно до виставлених рахунків-фактур, чи в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством України. Оплата здійснюється в національній валюті України - гривні. Сторони узгодили, що приймання-передача наданих послуг за кожним замовленням фіксується актом прийому наданих послуг. Акт прийому наданих послуг готує, підписує і подає Бюро (у 2-х примірниках). Якщо до наданих послуг відсутні зауваження, клієнт протягом двох робочих днів підписує акт прийому наданих послуг та повертає Бюро один підписаний його примірник. Бюро вважається таким, що виконало свої зобов`язання в повному обсязі щодо надання послуг клієнту з моменту підписання відповідного акта наданих послуг сторонами (пункти 4.1.-4.6. вказаного правочину).
За умовами пунктів 5.1. та 5.2. договору (у редакції додаткової угоди від 15.02.2023 № 1) останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та набирає чинності з цієї дати. Дія договору припиняється через один рік з дня його укладення. Після закінчення цього договору він автоматично продовжується (пролонгується) на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомила іншу про його припинення за десять календарних днів до дати закінчення терміну цього правочину. Кількість пролонгацій договору є необмеженою, якщо сторони письмово не дійшли згоди про інше.
На підставі додатку від 24.06.2025 № 14 до договору Товариство доручило, а Бюро - зобов`язалось надати правову, правничу, професійну допомогу з представництва інтересів позивача у Господарському суді міста Києва за позовом до відповідача про визнання розірваним договору від 01.04.2023 № ТУ-3С про надання комплексних логістичних послуг та стягнення збитків.
Цим же додатком сторони погодили, що обумовлені послуги включають: консультації, правовий аналіз документів клієнта, підготовку та направлення від імені клієнта та в його інтересах відповідних позовних заяв, заяв по суті спору та інших процесуальних документів до суду; представництво - участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - Господарському суді міста Києва, час очікування для участі в судовому засіданні (у разі затримки розгляду справи судом); підготовку процесуальних документів на стадії підготовчого та/або судового розгляду в суді першої інстанції, у тому числі, але не виключно, необхідні заяви по суті спору: пояснення, клопотання, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та інших документів, у разі їх необхідності; надання пояснень в суді, тощо. Вартість послуг Бюро за домовленістю сторін (із розрахунку 4 500,00 грн з ПДВ за 1 годину роботи адвоката Бюро) складає 36 000,00 грн з ПДВ (8 годин роботи адвоката Бюро), які сплачуються клієнтом протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку. 
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов вказаного правочину Бюро надало, а ТОВ «Конструктив ВТВ» прийняло й оплатило без жодних заперечень і зауважень надані послуги на загальну суму 36 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: акта приймання-передачі наданої правової (правничої, професійної) допомоги від 24.10.2025 № 60; виписки по особовому рахунку Бюро в АТ "Банк Кредит Дніпро" від 25.06.2025; рахунку на оплату від 24.06.2025 № 24; платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 25.06.2025 № 6275571189.
На підтвердження того, що представник позивача - Котов С.О., є адвокатом Бюро та в нього наявні повноваження на представництво інтересів ТОВ «Конструктив ВТВ» у суді, до позову було долучено копію ордера від 09.10.2025 серії АА № 1494255.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Як було встановлено судом першої інстанції, 04.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення, в яких останній вказав, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн є необґрунтованою з огляду на часткове задоволення позову Товариства. Відповідач також зазначав, що обсяг матеріалів даної справи не є надмірним, а характер спору не є складним, тому, на думку відповідача, розумною й обґрунтованою сумою витрат позивача на професійну правничу допомогу є 5 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи предмет спору, його обґрунтування, предмет доказування, розмір витрат на правничу допомогу адвоката позивача є завищеним.
Враховуючи викладене, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, принципів співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявленої суми витрат позивача на професійну правничу допомогу в справі № 910/8338/25 у розмірі 13 000,00 грн. 
Інші доводи апеляційної скарги відповідача, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості заявленої суми. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025 у справі № 910/8338/25 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025у справі №910/8338/25 слід залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025 у справі № 910/8338/25 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва 11.11.2025у справі № 910/8338/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/8338/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 23.02.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім