печерський районний суд міста києва

Справа № 757/21579/25-ц 
пр. № 2-3742/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвинової І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача ГУ НП у м. Києві - Худжіна Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, стягнення суми відшкодування майнової і компенсації моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
І. Позиція сторін у справі.
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з Держави України в особі Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, яке згодом було замінено на належного відповідача - Головне управління Національної поліції у місті Києві, збитки, спричинені її автомобілю та витрати на ремонтні роботи по відновленню його товарного вигляду у сумі 64 900, 00 грн; зобов`язати відповідача повідомити анкетні дані винуватця події, мешканця квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 500 000, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 лютого 2023 року сусід позивача умисно пошкодив автомобіль позивачки Renault Logan ( НОМЕР_1 ), завдавши матеріальних збитків на суму 64 900,00 грн, а також застосував до неї фізичне насильство та погрози, після чого ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції з відповідними заявами, проте Печерське управління поліції ГУ НП у м. Києві не зафіксувало належним чином пошкодження, не встановило особу винуватця, не провело розслідування, не надало жодної інформації та не виконало своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону «Про Національну поліцію», Законом «Про звернення громадян» та іншими нормами, чим грубо порушило конституційні права позивача на захист, унеможливило своєчасне стягнення збитків з безпосереднього винуватця, завдало їй додаткових матеріальних витрат, значних моральних страждань. За таких обставин позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення вимог, зазначивши, що позивач обрала неналежний спосіб судового захисту. 
Відповідач вказує, що всі її звернення були зареєстровані в установленому порядку, матеріали перевірки були об`єднані, проведено профілактичну бесіду з мешканцем квартири 30, а дії поліції здійснювалися відповідно до Закону України «Про звернення громадян», Наказу МВС № 1177 та Порядку ведення єдиного обліку. Відповідач вважає, що бездіяльності не було, а позивач не надала доказів протиправності дій чи бездіяльності поліції, причинно-наслідкового зв`язку між діями поліції та завданою шкодою. Крім того, майнова шкода (пошкодження автомобіля) була завдана третьою особою, а не діями поліції, тому стягнення збитків з держави є необґрунтованим. За таких обставин представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.
08 травня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 13 травня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
15 травня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
01 липня 2025 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків.
11 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
20 серпня 2025 року від представника відповідача через Електронний суд надійшло клопотання про закриття провадження.
25 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
25 листопада 2025 року позивач подала клопотання про заміну відповідача по справі з Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві на Головне управління поліції у м. Києві.
03 березня 2026 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача Печерське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на належного - Головне управління Національної поліції у м. Києві.
30 березня 2026 року через Електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві Худжін Д.С. заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши обґрунтування позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
18 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського УП ГУ НП в м. Києві із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності мешканця квартири АДРЕСА_1 за спричинення пошкоджень її особистої власності: автомобілю марки Renault Logan ( НОМЕР_1 ) /а.с.6-7, 8/.
18 лютого 2023 року Печерським УП ГУ НП в м. Києві заяву було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) та видано талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяв № 3551 та № 3639/а.с. 9, 10/.
Відповідно до розрахунку, проведеному безпосередньо позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобілю марки Renault Logan ( НОМЕР_1 ) становить 64 900, 00 грн /а.с. 11/.
Відповідно до довідки Печерського УП ГУ НП в м. Києві від 25 лютого 2023 року про проведену перевірку по зверненню ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій, встановлено, що під час проведення перевірки дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення відсутні. Звернення розглянуто згідно вимог Закону України «Про звернення громадян».
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.
Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).
За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Як вбачається, предметом позову є вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в м. Києві матеріальної та моральної шкоди, завданої, на думку позивача, бездіяльністю поліції, яка не здійснила розслідування факту умисного пошкодження її автомобіля сусідом, не встановила винуватця та не надала жодної інформації за її численними зверненнями.
Таким чином, оскільки у цій справі йдеться про шкоду, спричинену, на переконання позивача, бездіяльністю посадових осіб органів поліції, відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах.
Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Застосовуючи стаття 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Також частиною третьою статті 12 цього ж Кодексу на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 ЦК України).
Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 лютого 2019 року № 100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача, про те, що посадові особи відповідача не виконували своїх функціональних обов`язків, які проявилися у їхній бездіяльності, та зазначає, що звернення, про які зазначає позивач були зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в порядку, передбаченому законодавством.
За результатами перевірки звернень позивача уповноваженою особою Печерського УП ГУНП у м. Києві не було виявлено обставин, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, було надано відповідь позивачу відповідно до Закону України «Про звернення громадян» в порядку визначеному Положенням про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177, який був чинним на дату виникнення спірних правовідносин.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення посадовою особою ГУ НП у м. Києві було прийнято відповідно до законодавства з дотриманням спеціального порядку та не вбачає підстав, які б свідчили про бездіяльність відповідача при розгляді звернень позивача.
Отже, враховуючи вищенаведене, позивачем не доведено факту нанесення їй шкоди саме посадовими особами відповідача, незаконності дій/бездіяльності посадових осіб відповідача та причинного зв`язку між незаконними діями/бездіяльністю посадових осіб відповідача та шкодою, про відшкодування якої заявлено позов, тому у позові належить відмовити.
У зв`язку із наведеним, оскільки суд відмовляє у задоволенні основної вимоги, похідна вимога щодо стягнення компенсації за моральну шкоду також не підлягає задоволенню.
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст.ст. 3, 8, 21, 55, 56, 61, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст. 1-23, 1166, 1173, 1174, 1176, 1177, 1200, 1207 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, стягнення суми відшкодування майнової і компенсації моральної шкоди, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 

Суддя І. В. Литвинова