Справа № 344/5116/25 
Провадження № 22-ц/4808/193/26 
Провадження №22-ц/4808/194/26
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Луганської В.М., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Панасюк В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Яцківа Миколи Васильовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 року та додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року, ухвалені в складі судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Гринів Яна Василівна, звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.
В обґрунтування позову зазначив, що 29 липня 2009 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, від якого в них народилося троє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Після цього відповідачка регулярно чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, не надає йому можливості в повному обсязі реалізувати свої батьківські права щодо спільних дітей, унеможливлює будь-яку участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми.
Наразі діти проживають разом із матір`ю. Остання ігнорує всі прохання позивача щодо побачень з дітьми та спілкування з ними. Зокрема, вона без відома батька вивезла дітей за межі України, не повідомивши ні позивача, ні самих дітей про намір виїхати за кордон. Не дозволяє позивачу бачитись з дітьми по відеозв`язку, не реагує на прохання надіслати нові фото чи відео та погрожує, що він більше ніколи не побачить дітей, заблокувала всі мобільні застосунки, через які позивач міг би зв`язатися з дітьми.
Усі намагання батька врегулювати цей спір мирним шляхом призводять лише до конфліктів, оскільки мати штучно створює обставини, через які він не може бачитися з дітьми. У розумінні відповідачки обов`язки батька полягають лише у наданні коштів.
Вказував, що дії відповідачки призводять до негативних наслідків у взаємовідносинах між батьком та дітьми.
Просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми; визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме:
-Перша та друга субота та неділя місяця із залишенням на ночівлю у батька;
-У час літніх канікул 1 тиждень - у першій половині червня, 1 тиждень у другій половині липня, 1 тиждень протягом серпня;
-У час зимових канікул - 3 дні;
-У час весняних канікул - 2 дні;
-У час новорічних, різдвяних, пасхальних, релігійних свят – на другий день свята;
-У його день народження (18.10) – з ночівлею у батька;
-У день народження дітей – з 15 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв.;
-Постійне спілкування через месенджери;
-При неможливості виконання графіку завчасно (за 2 години) відповідачка повинна повідомити позивача про таку неможливість; 
-Зустрічі та спілкування проводити без присутності матері.
Короткий зміст оскаржуваних рішення та додаткового рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні дітей, а саме:
-Перша субота місяця, після набрання рішенням законної сили з сином ОСОБА_5 у присутності матері ОСОБА_1 з 13 год. до 15 год.
-У подальшому без присутності матері ОСОБА_1 зустрічі з дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем фактичного перебування/ проживання та повертаючи за місцем проживання: перша субота місяця з 10 год. 00 хв. з ночівлею; друга неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;
-Відвідування дітей в день їх народження за попереднім узгодженням із матір`ю дітей часу такого відвідування;
-Зустрічі дітей з батьком на його день народження за попереднім узгодженням із матір`ю дітей часу такого відвідування;
-У час літніх канікул дітей: один тиждень у першій половині червня, один тиждень у другій половині липня, один тиждень у серпні;
-У час зимових канікул три дні;
-У час новорічних, різдвяних та великодніх свят на другий день свят з 15 год. по 20 год., якщо такий день припадає на вихідний чи святковий день;
-Безперешкодне спілкування з дітьми, використовуючи засоби зв`язку з урахуванням режиму дня ( навчання, сну, здоров`я ) кожного з дітей окремо.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 605 грн. 60 коп. судового збору.
Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року заяву представника позивача задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаними рішенням та додатковим рішенням,  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцків Микола Васильович, подала апеляційну скаргу. Вважає такі рішення незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що у зв`язку з воєнними діями на території України апелянтка разом із трьома малолітніми дітьми 04 березня 2022 року виїхала за межі України до Республіки Польща, де перебуває по даний час. Вона офіційно працює, дочки навчаються у школі, а син відвідує дошкільний заклад. Діти також відвідують додаткові заняття та навчаються на сімейній формі у школі № 22 м. Івано-Франківська.
Наголошує, що ніколи не забороняла позивачу спілкуватися з дітьми та не встановлювала жодних обмежень, надала йому польські номери телефонів дочок, а також повідомила, що син у зв`язку з малим віком не має власного телефону. Позивач, маючи відстрочку від мобілізації та право вільно виїжджати з України, з часу виїзду її з дітьми до Польщі приїжджав до них лише один раз, а після звернення до суду — жодного.
Зазначає, що під час засідання комісії органу опіки та піклування йому було запропоновано приїжджати до дітей та зустрічатися з ними, однак з 11.09.2025 по теперішній час він жодного разу до дітей не приїхав.
Вказує, що у зв`язку з роботою не завжди може одразу надати синові змогу поговорити з батьком, однак після повернення додому повідомляє позивача про можливість спілкування. Отже, він мав змогу підтримувати зв`язок із дитиною.
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивач проживає за межами України, а матеріали справи не містять відомостей щодо його місця та умов проживання, законності перебування за кордоном і можливості забезпечення належних умов для перебування та ночівлі дітей.
Також судом не взято до уваги, що діти тривалий час не бачили батька, між ними втрачено психоемоційний контакт, а малолітній ОСОБА_7 , якому лише 7 років, є прив`язаним до матері. За таких обставин суд безпідставно дійшов висновку про можливість тривалих зустрічей та ночівлі дітей у батька.
Щодо зазначеного судом про побачення «перша субота місяця з 10 год. 00 хв. з ночівлею», зазначає, що судом не вказано часу повернення дітей за місцем проживання, що створює невизначеність як для дітей, так і для їх матері. При цьому, орган опіки та піклування у своєму рішенні не дійшов висновку про можливість ночівлі дітей у батька.
Зазначає, що встановлені судом окремі способи участі батька у вихованні дітей є незрозумілими та нелогічними, зокрема щодо відвідування дітей у день їх народження та зустрічей у день народження батька. Заперечує проти відвідування батьком дітей за місцем їх проживання, у тому числі участі у святкуванні днів народжень у сімейному колі, оскільки шлюб між ними було припинено з ініціативи чоловіка. Крім того, у цій частині судом не визначено часових меж.
Наголошує, що органом опіки та піклування встановлено порядок участі батька у вихованні дітей із застереженням «за умови перебування дітей на території України».
Вважає, що предмет спору відсутній, однак у разі наявності підстав для часткового задоволення позову в інтересах дітей батькові слід визначити такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми:
-Перша субота місяця із 10.00 год. до 14.00 год.;
-Друга неділя місяця із 16.00 год. до 20.00 год.; 
-У час літніх канікул 1 тиждень - у першій половині липня;
-У час новорічних, різдвяних, пасхальних свят на другий день свят з 16.00 год. до 20.00 год. (якщо такий день припадає на вихідні чи святкові дні);
-У день народження батька (18.10) із 15.00 год. до 20.00 год. (якщо цей день припадає на вихідні чи святкові дні);
-Постійне спілкування з дочками через месенджери у робочі дні із 17.00 год. до 20.00 год. та у вихідні дні з 11.00 год. до 19.00 год.;
-Спілкування з сином через месенджери у робочі дні із 19.00 год. до 20.00 год. не більше 10 хв. та у вихідні дні з 18.00 год. до 19.00 год. не більше 10 хв.;
-При неможливості виконання графіку завчасно (за 2 години) апелянтка повинна повідомити позивача про таку неможливість;
-Зустрічі та спілкування з дочками проводити без присутності матері, а зустрічі та спілкування з сином у її присутності.
Звертає увагу, що з урахуванням тимчасового перебування її з дітьми за кордоном, а також із міркувань безпеки та забезпечення найкращих інтересів дітей, необхідно відстрочити виконання рішення суду в частині зустрічей батька з дітьми на території України до припинення дії воєнного стану.
З огляду на викладене просить суд оскаржувані рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_2 – адвокат Гринів Я.В. подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає її необґрунтованою та безпідставною.
Вказує, що апелянтка ігнорує всі прохання щодо побачень та спілкування батька з дітьми. Вона без відома батька вивезла дітей за межі України, не повідомивши ні позивача, ні самих дітей про намір виїхати за кордон, при цьому жодних бесід та спільного рішення сторонами прийнято не було.
Наразі діти проживають разом із матір`ю, яка після розірвання шлюбу умисно та безпідставно позбавляє позивача можливості брати участь у вихованні дітей. Позивач вважає, що непорозуміння між батьком і матір`ю не повинні впливати на встановлення та підтримання контакту між батьком і дітьми, оскільки це негативно позначається на їх розвитку, соціальній адаптації та загальному психологічному стані.
Щодо тверджень апелянтки про відсутність предмета спору зазначає, що між сторонами наявний спір, оскільки вони не можуть дійти спільної думки щодо спілкування з дітьми. Дії апелянтки унеможливлюють спілкування батька з дітьми, що призводить до негативних наслідків у взаємовідносинах між дітьми та позивачем. ОСОБА_8 намагається встановити контакт з матір`ю своїх дітей щодо зустрічей з ними, однак вона продовжує чинити перешкоди.
Вважає, що суд першої інстанції правильно врахував графік особистих побачень батька з дітьми, який повною мірою враховує як інтереси обох батьків, так і інтереси дітей, та не суперечить суспільним інтересам.
Крім того, відповідачка фактично визнає другу позовну вимогу та вказує свій варіант участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Однак, позивач підтримує графік зустрічей з дітьми, встановлений судом першої інстанції.
Вказує, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір з дотриманням балансу інтересів батьків та дітей.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувані рішення та додаткове рішення залишити без змін; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.
Заяви (клопотання) учасників справи
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта – адвокат Яцків М.В. (поза межами приміщення суду) доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
позивача – адвокат Гринів Я.В. (в залі суду) щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без змін.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради– Кравців Д.О. (в залі суду) щодо задоволення апеляційної скарги поклалася на розсуд суду. Зазначила, що мати не повинна перешкоджати батьку у спілкуванні з дітьми.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 рокузазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 у справі №344/7943/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб між сторонами, який було зареєстровано 29.07.2009, розірвано. Рішення набрало законної сили 27.07.2025 (т. 1, а.с. 17).
У вказаному шлюбі у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать копії повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 28.10.2022 відповідно (т. 1, а.с. 15 (зворот)-16).
04.03.2022 діти разом з матір`ю перетнули державний кордон, що сторонами не оспорюється.
Відповідно до копії довідки про виконання обов`язку річної дошкільної освіти від 02.09.2024, ОСОБА_9 в 2024/2025 відвідував заклад дошкільної освіти «Публічний дошкільний заклад № 2» в с. Гочалковіцах-Здруй, Республіка Польща (т. 1, а.с. 96-97).
Згідно копій довідок Початкової школи №1 від 09.06.2025(с. Гочалковіце-Здруй, Республіка Польща) Єва Іваночко є ученицею 6-Б класу у навчальному 2024/2025 році, зарахована 21.03.2022, завершить навчання у 2027 році, а ОСОБА_10 є ученицею 8-А класу у навчальному 2024/2025 році, зарахована 21.03.2022, завершить навчання у 2025 році (т. 1, а.с. 98-100).
23.06.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Яцківа М.В. подавав на виконання до відділу виконавчої служби судовий наказ, виданий 29.05.2023 у справі №344/8940/23, про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей (т. 1, а.с. 169, 172).
Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно вищевказаного судового наказу за період з травня 2023 року по 01 вересня 2025 року нарахована заборгованість в сумі 171 397 грн (т. 1, а.с. 171).
Поряд із цим, згідно копій платіжних доручень, де платником зазначений позивач, одержувачем - відповідач, у період з 2023 по 2025 роки наявні регулярні грошові перекази за призначенням «за аліменти» (т. 1, а.с. 183-210).
Відповідно до наданого Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 17.10.2025 № 1136 Висновку вирішено за доцільне встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : перша субота місяця з 09 год. до 20 год.; один тиждень у першій половині червня, один тиждень у другій половині липня, один тиждень у серпні. У час зимових канікул та Різдва – три дні. Святкові дні, дні народження - за взаємною згодою між батьками – за умови перебування дітей на території України; спілкування з дітьми за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку: «Ватсап», «Вайбер», «Телеграм», «Месенджер» з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дітей (т. 1, а.с. 217-222).
За змістом такого Висновку питання розглядалось на засіданні у присутності батька дітей та представника мами – адвоката Яцківа М.В. за допомогою системи обміну повідомленнями.
Також, у Висновку зазначено, що відповідно до відомостей Ліцею № 22 Івано-Франківської міської ради, оскільки діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з вересня 2024 року по даний час перебувають на сімейній (домашній) формі навчання у зв`язку з виїздом за межі України, об`єктивну характеристику та психодіагностичне обстеження дітей з метою з`ясування міжособистісних стосунків в шкільному середовищі, їх ставлення до кожного з батьків, адміністрація ліцею надати не може.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, спілкуванні з ними, суди мають зважати на принципи рівності прав батьків у вихованні дітей та забезпечення найкращих інтересів дітей. За аналізом перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині наявності перешкод у спілкуванні з дітьми є обґрунтованими. Позивач, який проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з ними, проте його право на участь у вихованні дітей обмежується матір`ю.
Щодо способів участі у вихованні та спілкування позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням визначеного судом порядку.
Також взяв до уваги відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права позивача на таке спілкування, необхідність спілкування дітей як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини.
Враховуючи, що позов задоволено частково, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача суд стягнув половину сплаченого ним судового збору.
При ухваленні додаткового рішення у справі суд виходив з того, що з урахуванням категорії справи, часу, витраченого адвокатом, а також виходячи із засад об`єктивності, розумності, справедливості, обґрунтованої заяви про зменшення таких витрат та часткового задоволення позову, слід стягнути витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, з відповідача саме в сумі 5 000 грн. із заявлених 22000 грн.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Апеляційний суд погоджується з додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року про стягнення витрат на правничу допомогу.
Однак частково погоджується з рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 рокув частині встановлення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні дітей, з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.
Повноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами - батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , існує спір щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними.
Доводи апелянтки  ОСОБА_1 про те, що такий спір відсутній, спростовуються наявними в матеріалах справи документами, скріншотами переписки, дзвінків сторін і дітей, з яких вбачається, що стосунки між батьками неприязні, напружені. Батько неодноразово проявляв ініціативу спілкування з дітьми, однак його повідомлення і дзвінки частко залишалися відповідачем без відповіді, остання відверто заявляла про своє небажання спілкуватися з позивачем, забороняла таке спілкування дітям. Відповідно, рішення органу опіки та піклування про способи участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними не виконувалося.
Однак, неприязні стосунки між батьками та недосягнення згоди щодо порядку та способу участі батька у вихованні дітей не можуть бути підставою для відмови йому у спілкування з дітьми, які проживають з матір`ю, а формальний підхід до вирішення вказаного питання є неприпустимим.
Доказів негативної характеристики батька, що спілкування з ним має негативний вплив на дітей, перешкоджає їхньому нормальному розвитку, матеріали справи не містять, і апелянтом таких не надано. А послідовні дії ОСОБА_2 свідчать про його бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми.
Оскільки позивач проживає окремо від дітей, з матір`ю яких існує спір щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, суд першої інстанції правильно вважав, що право позивача підлягає захисту шляхом надання йому періодичних побачень та спілкування з дітьми і ззобов`язання відповідача не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми.
Судом встановлено, що сторони та їхні діти є громадянами України і мають зареєстроване місце проживання в Україні, однак на даний час проживають в Республіці Польща.
Тому доводи апелянта про те, що батько не приїжджає до дітей з України, на даний час є безпідставними.
Також посилання на те, що матеріали справи не містять відомостей щодо місця та умов проживання батька в Польщі, не є перешкодою для вирішення судом спору щодо участі батька у вихованні дітей.
Зі змісту наданого Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 17.10.2025 № 1136 Висновку вбачається, зокрема, що оскільки сторони та їхні діти на даний час проживають за межами України, об`єктивну характеристику та психодіагностичне обстеження дітей з метою з`ясування міжособистісних стосунків в шкільному середовищі, їх ставлення до кожного з батьків, оцінки потреб та умов проживання надати неможливо.
Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19, передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування, яка покладена в основу рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами.
Наданий Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Висновок про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей в частині спілкування на території України об`єктивно не виконується, оскілки матеріалами справи доведено і сторонами не спростовано, що на даний час обоє батьків і діти перебувають за межами України, а саме – в Республіці Польща.
Тому безпідставними є і зазначення в апеляційній скарзі про необхідність відстрочення виконання рішення суду в частині зустрічей батька з дітьми на території України до припинення дії воєнного стану.
Однак, встановлюючи порядок побачень батька з дітьми у цій справі, суд першої інстанції не повною мірою врахував інтереси як дітей, так і батьків, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, не конкретизував часу і порядку побачення і повернення дітей за місцем проживання.
Також суд безпідставно передбачив можливість батька відвідувати дітей за їхнім місцем проживання з матір`ю, хоча позивач про таке не просив, а відповідач категорично заперечує, і з огляду на неприязні відносини між батьками, такі не можуть позитивно впливати на дітей.
Тому доводи апеляційної скарги є частково підставними.
Апеляційний суд вважає за доцільне конкретизувати спільний відпочинок з дітьми тривалістю два тижні у літній період без присутності матері дітей, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання; у час зимових канікул - спільний відпочинок з дітьми тривалістю 3 дні без присутності матері дітей, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання; у час новорічних, різдвяних та великодніх свят – на другий день свята з 15 год. по 20 год., якщо такий день припадає на вихідний чи святковий день, без присутності матері ОСОБА_1 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання, що відповідатиме інтересам як дітей, так і обох батьків.
Також суд вважає за доцільне визначити можливість спільного проведення часу батька з дітьми у день народження батька та дні народження дітей, однак, в такий спосіб, щоб враховувалися їхні інтереси і побажання, та не створювалось незручностей чи конфліктних ситуацій: з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. без обмеження адреси перебування, без присутності матері ОСОБА_1 , за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання.
Щодо доводів апелянта про необхідність встановлення чіткого графіку спілкування з дітьми через месенджери, то такі є необґрунтованими, оскільки судами встановлено застереження щодо врахування режиму дня (навчання, сну), здоров`я кожного з дітей окремо.
Щодо посилання апелянта на те, що діти тривалий час не бачили батька, між ними втрачено психоемоційний контакт, а малолітній ОСОБА_7 , якому лише 7 років, є прив`язаним до матері, то судами передбачена можливість першої зустрічі батька з сином ОСОБА_5 у присутності матері ОСОБА_1 з 13 год. до 15 год. А в подальшому такі зустрічі без присутності матері саме сприятимуть відновленню відносин та емоційного контакту дітей з їхнім батьком. Тоді як присутність матері може негативно впливати на емоційний фон таких зустрічей, з огляду на неприязні стосунки між батьками.
Також апеляційний суд бере до уваги, що позивач просив, і відповідачка в апеляційній скарзі не заперечувала позов в частині необхідності ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про неможливість виконання такого графіку завчасно (за 2 години).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 року слід змінити в частині встановлення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні дітей з огляду на вищевикладене. В решті вказане рішення слід залишити без змін.
Щодо оскарження додаткового рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року, то апеляційна скарга не містить обґрунтувань його незаконності.
Судом першої інстанції було враховано категорію справи, час, витрачений адвокатом, засади об`єктивності, розумності, справедливості, часткове задоволення позову, заяву відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, та вирішено стягнути такі витрати з відповідача на користь позивача в сумі 5 000 грн. із заявлених 22000 грн.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками щодо співмірності в сумі 5 000 грн таких витрат цій справі. А з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги і зміну рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 року лише в частині встановленого ОСОБА_2 порядку участі у вихованні дітей, такі витрати перерозподілу не підлягають.
Отже, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Яцківа Миколи Васильовича задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 рокузмінити в частині встановлення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні дітей.
Визначити ОСОБА_2 такі способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме:
- перша субота місяця після набрання рішенням законної сили з сином ОСОБА_5 у присутності матері ОСОБА_1 з 13 год. до 15 год.;
- у подальшому без присутності матері ОСОБА_1 зустрічі з дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання: перша субота місяця з 10 год. 00 хв. з ночівлею; друга неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;
- спільний відпочинок з дітьми тривалістю два тижні у літній період без присутності матері дітей, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання;
- у час зимових канікул - спільний відпочинок з дітьми тривалістю 3 дні без присутності матері дітей, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання;
- у час новорічних, різдвяних та великодніх свят – на другий день свята з 15 год. по 20 год., якщо такий день припадає на вихідний чи святковий день, без присутності матері ОСОБА_1 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання;
-у день народження батька та дні народження дітей – з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. без обмеження адреси перебування, без присутності матері ОСОБА_1 , за попереднім погодженням з матір`ю дітей – ОСОБА_1 та за бажанням дітей – ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , забираючи дітей за місцем їх фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання;
-необмежене спілкування батька ОСОБА_2 з дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 особисто засобами телефонного та відеозв`язку на вибір матері, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, з урахуванням режиму дня (навчання, сну), здоров`я кожного з дітей окремо.
При неможливості виконання графіку завчасно (за 2 години) ОСОБА_1 повинна повідомити ОСОБА_2 про таку неможливість.
В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2025 року залишити без змін.
Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча         О.О. Томин
Судді:         В.М. Луганська
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.