КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року м. Київ справа №320/21044/23
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, виплату додаткової винагороди,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 №511ад «Про внесення змін до наказу командира НОМЕР_1 від 06.06.2022 року №271ад» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 року №271 ад «Про виплату додаткових винагород» з урахуванням проведених виплат додаткової винагороди за цей період;
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.05.2022 року по 10.08.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.05.2022 року по 10.08.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат додаткової винагороди за цей період.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 03.07.2020 року проходить військову службу в Збройних Силах України та з 24.02.2022 на особливий період військового стану у складі Військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що у період з 24.02.2022 року по 10.08.2022 позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Київській обл. Відтак, вважає, що у зв`язку з безпосередньою участю в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 року по 10.08.2022. Проте, всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн за період його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за оскаржуваний період, у тому числі за період з 01.03.2022 року по 10.08.2022. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення на поштову адресу копії ухвали про відкриття провадження у цій справі та копію позовної заяви.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що згідно з Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.07.2020 року №126, Позивач, призначений наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.06.2020 року №375 на посаду старшого техніка обслуги обслуговування авіаційного ПрНК інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 4613043 з 03.07.2020 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Позивач у період із початку введення в Україні режиму воєнного стану, що охоплює час дії постанови Кабінету Міністрів України №168, постійно виконує обов`язки військової служби.
Відповідно до довідки про доходи позивача, грошове забезпечення виплачувалося в поточному місяці за минулий. Зокрема, відповідно до довідки про доходи від 16.02.2023 №59, позивач у період з березня по вересень 2022 року отримав додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, пропорційно дням у розрахунку на місяць.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про внесення змін до наказу командира НОМЕР_1 від 06.06.2022 №271ад» від 07.10.2022 №511ад, додаток 2 наказу командира військової частини №271ад викладається у редакції, визначеній додатком 1 до наказу №511ад. Зокрема, наказом №511ад від 07.10.2022 було зменшено належно підтверджений період безпосередньої участі позивача у бойових діях та здійсненні заходів: з 24.02.2022 по 28.02.2022; з 01.03.2022 по 31.03.2022; з 01.04.2022 по 30.04.2022 року - до періоду з 24.02.2022 по 28.02.2022, що спричинило невиплату позивачу додаткової винагороди за спірний період.
Таким чином, з урахуванням фактичного часу виконання обов`язків військової служби, позивач у період з березня по серпень 2022 року отримував додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн, незалежно від виконання бойових (спеціальних) завдань, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях чи безпосереднім зіткненням з противником.
У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач мав нарахувати та виплачувати йому додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022. Однак зазначені виплати фактично не були здійснені, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" та пункту 1 "Положення про Міністерство Оборони України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Також, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Вказана Постанова N 168 у спірному періоді мала декілька редакцій щодо предмета спору.
Зі змісту Постанови N 168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суд вбачає, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн.
Отже, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою N 168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.
Також, відповідно до пункту 2-1 цієї ж постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
При цьому, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 N 912/з/29, абзацами 3, 4 пункту 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 N 248/1298 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Відповідно до Протоколу наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, зазначено, що військовослужбовцям (в тому числі і ті, що забезпечують заходи з евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди в розмірі 100 000 грн. у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у збройних діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони.
Тобто, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій та наказами командира військової частини.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачено додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 за період з 01.03.2022 по 10.08.2022 у розмірі 30 000 грн на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
При цьому з матеріалів справи також вбачається, і це не заперечується відповідачем, що за період з 24.02.2022 по 10.08.2022 додаткова грошова винагорода в розмірі 100 000 грн на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, позивачу не нараховувалася та не виплачувалася. 
Суд встановив, що надані сторонами докази та матеріали справи не містять бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу або інших документів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або виконання бойових (спеціальних) завдань у спірний період.
Суд наголошує, що перебування на території, де ведуться бойові дії, не є тотожним факту безпосередньої участі у цих діях, а отже не створює автоматичних підстав для нарахування додаткової винагороди у максимальному розмірі, передбаченому Постановою №168.
Так, матеріали позовної заяви не містять жодних відомостей про безпосередню участь в бойових діях старшого техніка обслуги обслуговування авіаційного озброєння інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї капітана ОСОБА_1 , в період з 24.02.2022 по 10.08.2022, який перебував на військовій службі у відповідача.
З функціональних обов`язків старшого техніка обслуги обслуговування авіаційного озброєння інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї вбачається, що останній у мирний та у воєнний час відповідає за проведення регламентних робіт, перевірку та налаштування систем авіаційного озброєння (гармати, ракети, бомби, системи керування), підтримання озброєння та боєприпасів у постійній готовності до застосування, забезпечення надійної роботи в польових умовах, здійснює безпосередній контроль за виконанням видів підготовки озброєння, заповнює формуляри на озброєння, здійснює контроль за витратами боєприпасів, бере участь у підготовці літаків до бойових вильотів у складі екіпажу наземного обслуговування.
Водночас, прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.
Виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн та 100000 грн передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 Міністром оборони України надіслана телеграма від 25.03.2022 N 248/1298.
23.06.2022 Міністр оборони України видав окреме доручення N 912/з/29, яким визначив вважати такими, що не застосовуються у тому числі телеграма від 25.03.2022 N 248/1298.
Так, згідно з пунктом 1 окремого доручення N 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
За приписами пункту 2 окремого доручення N 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 3 окремого доручення N 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно до пункту 4 окремого доручення N 912/з/29 керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою N 1 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток N 1 або додаток N 2) необхідно обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та 5 пункту 3 цього доручення.
За приписами пункту 5 окремого доручення N 912/з/29 виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку N 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення N 912/з/29).
Суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач у спірний період виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним вище умовам.
Будь-яких документальних підтверджень не надав, опис подій кінця лютого 2022 року на Київщині, зокрема, в районі міста Василькова, удари по нафтобазі, території частини, дії диверсантів у місті не є безперечними доказами участі і позивача у цих подіях і саме участі в межах виконання бойових завдань командування.
Отже, позивачем не надано жодних доказів своєї безпосередньої участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини, чи інших підтверджуючих документів.
Таким чином суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством; бездіяльність щодо позивача не допустив, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається для обґрунтування своїх позовних вимог або заперечень, за винятком випадків, передбачених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності власних дій покладається на відповідача.
Разом із тим, принцип змагальності та обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона, поширюється і на позивача, який у межах поданих позовних вимог повинен надавати суду належні та допустимі докази безпосередньої участі у спірних правовідносинах, які підтверджують заявлені вимоги. Аналіз матеріалів справи свідчить про відсутність таких доказів, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях та пов`язану з цим необхідність нарахування додаткової винагороди у заявленому обсязі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, виплату додаткової винагороди відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026.

Суддя Панченко Н.Д.