Справа № 457/1646/25
провадження №2/457/64/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2026 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого-судді Марчука В.І.,
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, 
за участю представника відповідача – адвоката Огородника О.І., - 
в с т а н о в и в:
У провадженні Трускавецького міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що між нею та відповідачем 19 липня 2024 року було укладено шлюб. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 . Син проживає разом з позивачкою, знаходиться лише на її утриманні. З відповідачем не проживають разом та не спілкуються. ОСОБА_2 самоусунувся від обовязку утримувати власну дитину, не цікавиться нею та не виявляє жодного бажання брати участь у вихованні. Відповідач працездатного віку, інших дітей немає, отримує дохід у сфері надання розважальних послуг, проте матеріально взагалі не допомагає. Просить стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі – у розмірі 8000 грн. на дитину щомісячно. 
На позовну заяву представником відповідача було подано відзив, в якому просить встановити розмір аліментів з урахуванням фактичних обставин. Так зазначає, що розмір аліментів не відповідає рівню потреб дитини та рівню доходу відповідача. Відповідач підтримує спілкування в тому числі з дитиною, про що свідчать останні зустрічі 10.10.2025, 05.11.2025 року, на даний час не отримує заробітню плату. Проте відповідач допомагав матеріально дитині, зокрема переказавши позивачці 12000 грн та здійснював покупку речей. Відповідачка неможе змиритись з тимчасовими фінансовими проблемами ОСОБА_2 . В той час коли позивачка займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід. На даний час дитина перебуває на грудному вигодовуванні і не потребує значних витрат на продукти харчування. Аліменти в сумі 8000 грн є не спроможні для відповідача, і такі він не взмозі виплачувати, майна у нього немає.
На відзив на позовну заяву представник позивачки-адвокат Вернієвська О.Б. надала відповідь. Вказує, що доводи про невідповідність розміру аліментів потребам дитини не відповідає дійсності, так як потреби дитини не включають лише харчування, є щомсячні витрати які змінюються в залежності від віку та потреб дитини. Твердження відповідача про відсутність доходу, не є підставою для звільнення обов`язку утримувати дитину. Сума 12 000грн про які вказує відповідач, була сплачена позивачці як частина боргу, оскільки позивачка позичала відповідачу 13 000грн. і ці кошти не є підтвердженням того, що ОСОБА_2 утримує дитину. Також щодо придбання речей, то такі, а саме ліжко, було придбане за кошти відповідачки а позивач лише здійснив його відправку поштою.
Ухвалою суду від 30.10.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
04.02.2025 р. в судовому засіданні судом розглянуто клопотання позтивача про зміну предмета позову та за результатом розгляду ухвалою суду від 04.02.2026 року відмовлено у задоволенні такої заяви.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася однак її представник – адвокат Вернієвська О.Б. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Просить позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову, задоволити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився однак його представник – адвокат Огородник О.І. у судовому засіданні просив стягувати з відповідача розмір аліментів а саме 3000 грн..
Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що сторони 19 липня 2024 року зареєстрували шлюб у Стрийському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції, актовий запис № 239, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 . У сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22 лютого 2025 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. 
Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року - 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для дітей віком до 6 років - 2563 гривень .
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття.
Факт відсутності у батька або матері можливості надання дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).
У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач отримує заробітну плату, а тому взмозі сплачувати їй аліменти у визначеному нею розмірі – 8000грн.
Посилання позивачки на те, що з урахуванням сучасного ціноутворення сума аліментів в розмірі 8 000 грн. може надати їй можливість утримувати дитину, не є безумовною підставою стягнення з відповідача аліментів у вказаній нею сумі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України підлягає врахуванню, зокрема, матеріальне становище платника аліментів. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти у вказаному в позовній заяві розмірі.
При цьому, як зазначено вище, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.
Тому беручи до уваги всі обставини справи, а також відзив представника відповідача, суд дійшов висновку що вимоги позивача про стягнення аліментів є частково підставними, оскільки дитина проживає разом з позивачем, достатню матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання малолітньої дитини, враховуючи вік дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дитини такого віку, та рекомендований законодавцем рівень аліментів на утримання дитини в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значні затрати на утримання дитини, що склалися у позивача в умовах сьогодення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень на дитину щомісячно.
На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аліменти стягувати від дня пред`явлення позову, а саме: з 27 жовтня 2025 року.
Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутись до суду про зміну розміру аліментів. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок в дохід держави.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,- 
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини –задоволити частково. 
Стягувати з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 27 жовтня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня проголошення.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Суддя:	  	В.  І.  Марчук