Справа № 559/5394/25 
Провадження № 2/559/624/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року          місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції сторін.
1.1 Представник ТзОВ "Українські фінансові операції" звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 03.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №44356568 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 360 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 2 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено Договір факторингу, згідно якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №44356568. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 2 000 грн. - тіло кредиту і 18000 грн. - нараховані відсотки, а всього 20000 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. Також просив порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
1.2 Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, а саме в частині тіла кредиту. Щодо заявлених вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, вважає, що суд має врахувати ту обставину, що відповідач проходив військову службу під час дії особливого періоду та є учасником бойових дій, у зв`язку з чим на нього поширюються пільги, встановлені п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому просить позов задовольнити частково. Крім того, заперечує щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, вважає її завищеною, не спів мірною із обсягом наданих адвокатом послуг, тому з урахуванням принципів розумності та співмірності, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження та ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вказаної ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 
Відповідач ухвалу про відкриття провадження отримав 21.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Свою позицію виклав у відзиві на позовну заяву, додаткових заяв та клопотань до суду не надходило. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що 03.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір №44356568 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено у електронні формі за допомогою ІТС Товариства. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 2 000 грн. на строк 360 днів (п.1.2-1.3 Договору). Згідно п. 1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2,50% в день протягом всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,75% в день. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані споживачем (п. 2.1). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою становить 20 000 грн.(а.с.22-32).
У додатку №1 до Договору від 03.02.2024 сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.33).
Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Лінеура Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.19-21).
Видача коштів здійснювала безготівково шляхом зарахування на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення «ТОВ «УПР», з яким ТОВ «Лінеура Україна» 12.03.2019 укладено Договір РК-П-19/03-01 про переказ коштів(а.с.44, 79-81).
Належність банківської картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та зарахування на платіжну картку коштів у сумі 2000 грн. коштів підтверджується інформацією , наданою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.146-147).
Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 23.09.2024 заборгованість відповідача за кредитом складає 14700 грн., з яких 2000 грн. - основний бог, 11700 грн. - заборгованість за відсотками та 1000 грн. - штрафні санкції (а.с.61-65). 
Також, судом встановлено, що 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено Договір факторингу №23/09/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «Українські фінансові операції» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.99-103).
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 23.09.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.75).
На виконання умов Договору факторингу ТОВ «Українські фінансові операції» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у розмірі 1 601 559,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №42 від 25.09.2024 (а.с.113).
Відповідно до Витягу реєстру боржників від 23.09.2024 до Договору факторингу, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №44356568 в сумі 14700 грн., з яких: 2000 грн. - сума виданого кредиту; 11700 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1000 грн. - штрафні санкції (а.с.57-58).
Разом з тим, згідно розрахунку, наданого позивачем, ТОВ «Українські фінансові операції» було здійснено нарахування відсотків ОСОБА_1 ще за 126 днів у розмірі 6300 грн. (а.с.59-60).
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 19.10.2022 на підставі Указу ПУ «Про загальну мобілізацію» був призваний у ЗСУ. 
Згідно довідки №643/70/429 від 29.02.2024, наданої в/ч НОМЕР_3 , ОСОБА_1 в період з 29.11.2022 по 04.04.2023, з 14.04.2023 по 28.06.2023 та з 14.09.2023 по 27.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території донецької області (а.с.144).
Разом з тим, згідно записів у військовому квитку, серії НОМЕР_4 , 16.09.2023 призовною медичною комісією ЦВАК м. Київ, ОСОБА_1 визнаний не придатним до військової служби і знятий з військового обліку (а.с.139 зворот).
Крім того, має статус учасника бойових дій та посвідчення ветерана війни (а.с.142-143).
IV. Норми права, які застосував суд.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок  передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
5.1 Суд робить висновок, що 03.02.2024 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №44356568 про надання споживчого кредиту. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи. Крім того, факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі 2000 грн. визнається і самим відповідачем у відзиві на позовну заяву. ТзОВ «Українські фінансові операції» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2000 грн. 
5.2 Щодо нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. Згідно умов договору, строк кредитування складає 360 днів. За період з 03.02.2024 по 23.09.2024 первісним кредитором було нараховано відсотки у розмірі 11700 грн. (2000 грн. х 2,5% /100% х 234 дні). В подальшому, оскільки на момент відступлення права вимоги строк дії договору ще не закінчився, позивачем було додатково нараховано ОСОБА_1 відсотки за 126 днів у розмірі 6300 грн. Відтак, заявлений позивачем до стягнення розмір нарахованих відсотків у сумі 18 000 грн. відповідає умовам Договору та строку його дії.
5.3 Судне приймає до уваги твердження відповідача що на нього на нього поширюються пільги встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач має статус учасника бойових дій, підтверджений у встановленому законом порядку відповідно до Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з тим, відповідач був визнаний непридатним до військової служби та знятий з військового обліку у вересні 2023 року, що свідчить про припинення статусу військовослужбовця на момент виникнення спірних правовідносин. Кредитний договір укладено у лютому 2024 року, тобто після припинення проходження військової служби відповідачем. Відповідно до положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільнення військовослужбовців від сплати відсотків за користування кредитом застосовується виключно на період проходження військової служби в умовах особливого періоду. Оскільки на момент укладення кредитного договору відповідач не мав статусу військовослужбовця, підстави для застосування вказаних пільг відсутні. Крім того, сам по собі статус учасника бойових дій не передбачає звільнення від сплати відсотків за кредитними договорами, укладеними з фінансовими установами.
5.4 Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. 
5.5. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, інфляційних втрат та 3% річних, не передбачено нормами ч. 10 та 11 ст. 265 ЦПК України, в яких передбачено нарахування відсотків або пені. Крім того вимоги про нарахування інфляційних втрат та 3% річних у воєнний час суперечить чинному законодавству, тому не підлягають задоволенню. При ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Тобто це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
5.6 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТзОВ «Українські фінансові операції» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., підтверджуються матеріалами справи: договором про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024; Актом приймання - передачі наданих послуг від 25.11.2025; детальним описом робіт та Заявкою на виконання доручення до Договору про надання юридичних послуг (а.с.97-98, 34, 35-37). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У своєму відзиві відповідач зазначив, що заперечує щодо стягнення судових витрат у заявленому позивачем розмірі та вважає, що розмір таких витрат має становити 500 грн. . Враховуючи наведене вище, беручи до уваги заперечення відповідача, а також те, що справа розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін, ціну позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у даній справі стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 
5.7 Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 625, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", суд - 
УХВАЛИВ:
позов задовольнити: стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором №4356568 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, яка складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 2000 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором у розмірі 11700 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 126 календарних днів у розмірі 6300 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу, а разом 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: вул. Набережно-Корчуватська,27 прим.2, м. Київ.
Представник позивача: адвокат Дідух Євген Олександрович, адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя     О.Ю. Жуковська