ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №380/13370/25 пров. №А/857/50733/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (головуючий суддя Лунь І.З., м.Львів) у справі №380/13370/25 за адміністративним позовом Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 позивач (Національна академія Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти, у розмірі 581739,91грн.
Позов обґрунтовує тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 26.08.2023 по 27.05.2025. Позивач стверджує, що після розриву контракту про навчання у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача – право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку. Вказав, що на теперішній час відповідач не відшкодував витрати за утримання під час навчання на користь академії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року в позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати пов`язані з утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 581739 (п`ятсот вісімдесят одна тисяча сімсот тридцять дев`ять) грн. 91грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга. Зазначає, що згідно тексту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року у справі № 380/13370/25 Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного надано довідку-розрахунок від 27.05.2025 року № 66, згідно з якою витрати на утримання ОСОБА_1 , за період навчання з 26.08.2023 року по 27.05.2025 року, становлять: 1) грошове забезпечення – 468079,84 грн.; 2) продовольче забезпечення – 71528,76 грн.; 3) медичне забезпечення – 698,00 грн.; 4) спожиті комунальні послуги та енергоносії – 41433,31 грн. Загальна сума – 581739,91 грн. Звертає увагу, що витрати, зазначені у довідці-розрахунку від 27.05.2025 № 66, не підтверджені жодними первинними документами (актами, накладними, тарифами). Тобто, позивач не надав жодного доказу фактичності витрат, лише загальну довідку. Зазначає, що вказані обставини щодо фактичності витрат, що зазначені у довідці розрахунку від 27.05.2025 року № 66 не досліджувались судом при винесенні рішення, що суперечить ст. 77, 90 КАС України. Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, однак позивачем не було встановлено строк, протягом якого він повинен був відшкодувати такі витрати, що підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою розрахунком від 27.05.2025 року № 66. Такі доводи заслуговують на увагу, адже обізнаність відповідача з розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням в університеті, не є рівнозначним наданню йому часу на добровільне відшкодування таких витрат. Тобто, позивач не довів факту відмови відповідача від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, а отже, зважаючи на положення ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 7 Порядку № 964, у позивача були відсутні законні підстави для звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення таких витрат. Тобто, у даному випадку звернення позивача до суду було передчасним, що також не було взято до уваги Львівським окружним адміністративним судом. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
09.01.2026 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам позовної заяви. Вкотре зазначає, що відповідач навчався в Національній академії та зобов`язаний відшкодувати кошти, які Національною академією витрачались на його утримання (грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та спожиті комунальні послуги і енергоносії). А відтак, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини справи, дослідив всі наявні докази, дотримався вимог матеріального та процесуального права, а тому рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі №380/13370/25 є законним та обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Наказом начальника Національної академії від 26.08.2023 №46-КС (по особовому складу) ОСОБА_1 було прийнято на військову службу (навчання) та призначено курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії.
Наказом начальника Національної академії від 26.08.2023 №270 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення.
21.08.2023 між Міністерством оборони України в особі Начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
08.05.2025 солдат ОСОБА_1 подав рапорт про своє відрахування з числа курсантів Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного через небажання продовжувати навчання, у рапорті останній зазначив про свою обізнаність із обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі на підставі постанови Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» та зобов`язалася їх відшкодувати.
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №34-КС від 24.05.2025 (по особовому складу) з солдатом ОСОБА_1 відповідно до частини 11 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 3, 7 Розділу ІІ Особливостей №877 достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, відраховано його з числа курсантів третього курсу через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням), звільнено від займаної посади, визначено вважати таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №154 від 27.05.2025 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення та визначено відшкодувати витрати, пов`язані з її утримання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 26.08.2023 по 27.05.2025 в сумі 581739,91 грн.
Згідно із довідкою-розрахунком Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.05.2025 №66 витрати на утримання ОСОБА_1 за період навчання з 26.08.2023 по 27.05.2025, становлять:
1) грошове забезпечення – 468079,84 грн.;
2) продовольче забезпечення – 71528,76 грн.;
3) медичне забезпечення – 698,00 грн.;
4) спожиті комунальні послуги та енергоносії – 41433,31 грн.
Загальна сума – 581739,91 грн.
ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено із вказаною довідкою-розрахунком 27.05.2025 №66.
Підписом ОСОБА_1 підтверджує погодження між сторонами вказаної суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Національній академії та визнання необхідності відшкодування вказаних коштів.
Оскільки ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утримання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 26.08.2023 по 27.05.2025 в сумі 581739,91грн. не відшкодував, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-ХІІ) одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освітим.
Згідно частини 1 статті 25 Закону №2232-ХІІ підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2232-ХІІ громадяни України, громадяни України, які в установленому порядку зараховані до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
Пунктом 3 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ передбачено, що початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних Частиною 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до частини 5 статті 25 Закону №2232-ХІІ з громадянами України - курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами п`ятим, восьмим і дев`ятим частини другої статті 23 цього Закону.
Відтак, навчаючись у вищому військовому навчальному закладі, особа проходить військову службу, що у розумінні пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічною службою.
Частиною 10 статті 25 Закону №2232-ХІІ передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964.
Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності), у зв`язку з припиненням громадянства України та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 і підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (витрати).
Пунктами 3, 4, 8 Порядку №964 визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг. Витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 і підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - за весь період навчання. Контроль за відшкодуванням витрат покладається на Міноборони та центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти.
На виконання пункту 3 Порядку №964 спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.
У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Відповідно до довідки-розрахунку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.05.2025 №66 витрати на утримання ОСОБА_1 за період навчання з 26.08.2023 по 27.05.2025, становлять: 1) грошове забезпечення – 468079,84 грн.; 2) продовольче забезпечення – 71528,76 грн.; 3) медичне забезпечення – 698,00 грн.; 4) спожиті комунальні послуги та енергоносії – 41433,31 грн.
Загальна сума – 581739,91 грн.
Матеріалами справи підтверджується погодження між сторонами вказаної суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Згідно з пунктом 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг.
Порядок розрахунку витрат встановлюється Міноборони та центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти.
Відповідно до пункту 4 Порядку №964 витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання.
Згідно пунктом 2.1 Порядку розрахунку, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 581739 (п`ятсот вісімдесят одна тисяча сімсот тридцять дев`ять)грн. 91грн.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 380/13370/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар