ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/891/26
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2020 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.12.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 29.05.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. При призначенні пенсії по інвалідності з 29.05.2019 для обчислення її розміру застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн. У 2020-2021 роках індексацію пенсії не проводили. У 2022-2025 роках індексацію провели не з показника 6188,89 грн, а з іншого показника. У грудні 2025 року позивач звернувся до управління з заявою провести індексацію пенсії з урахуванням коефіцієнтів збільшення за 2020-2025 роки. Позивач вважає, що індексація мала проводитися шляхом послідовного множення показника 6188,89 грн на коефіцієнти 1,11 (2020), 1,11 (2021), 1,14 (2022), 1,197 (2023), 1,0796 (2024), 1,115 (2025). Відмова у такому перерахунку порушує його права.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 26.01.2026, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 до 27.02.2025 отримував пенсію по інвалідності. При її призначенні з 29.05.2019 застосовано показник 6188,89 грн за 2016-2018 роки. Перерахунки до 01.03.2023 не проводилися з цього показника, оскільки з 01.03.2023 індексацію здійснено з показника 3764,40 грн (за 2014-2016 роки) з множенням на коефіцієнти, що дало 7405,03 грн. З 01.03.2024 розмір склав 7994,47 грн. З 28.02.2025 на підставі заяви позивача від 28.02.2025 призначено пенсію за віком з показником 15057,09 грн за 2022-2024 роки. Перехід на пенсію за віком є призначенням нового виду пенсії, а не перерахунком попередньої, тому подальша індексація за частиною 2 статті 42 Закону № 1058 не проводиться. Крім того, позов подано з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 з 29.05.2019 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію по інвалідності. При її призначенні застосовано середню заробітну плату за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн. 
З 01.03.2023 проведено перерахунок пенсії з показником 3764,40 грн (за 2014-2016 роки) та застосуванням коефіцієнтів збільшення, внаслідок чого розмір пенсії склав 7405,03 грн. З 01.03.2024 після чергового перерахунку з тим самим базовим показником 3764,40 грн та додатковим коефіцієнтом розмір пенсії становив 7994,47 грн. 
28.02.2025 ОСОБА_1 подав заяву про переведення на пенсію за віком. 
З 28.02.2025 йому призначено пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати за 2022-2024 роки у розмірі 15057,09 грн. 
У грудні 2025 року позивач звернувся до управління з вимогою провести індексацію пенсії по інвалідності за 2020-2025 роки шляхом множення показника 6188,89 грн на відповідні коефіцієнти. Управління відмовило у задоволенні такої вимоги. 
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, позивач звернувся до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. 
Частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з приписами статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III), у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону № 2017-III).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону № 1282-XII).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства № 2040-ІХ (далі - Закон № 2040-ІХ), яким частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.
Преамбулою названого Закону України закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону України.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 124), відповідно до пункту 5 якого у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку № 124 визначено формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а також формулу визначення показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках).
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 01 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом № 1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Кабінетом Міністрів України згідно з Порядком № 124 прийнято, зокрема, наступні постанови: № 251 від 01.04.2020 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат та надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" (далі - Постанова № 251), № 127 від 22.02.2021 "Про індексацію пенсій та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2021 році" (далі - Постанова № 127), № 118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі - Постанова № 118), № 168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі - Постанова № 168), № 185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".
Постановами № 251, № 127, № 118, № 168, № 185 передбачено здійснення перерахунків пенсії відповідно до Порядку № 124, а саме:
- з 01.05.2020 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11;
- з 01.03.2021 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11;
- з 01.03.2022 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14;
- з 01.03.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197;
- з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
25.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 209, відповідно до пункту 1 якої з 01.03.2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
У підпункті 6 пункту 2 постанови № 209 установлено, що з 01.03.2025 з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за зверненнями, що надійшли до 31.12.2024 включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.
Перерахунок пенсій відповідно до цього підпункту проводиться із збереженням щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" і підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час подальших перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Отже, індексація пенсій відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 251, № 127, № 118, № 168, № 185 і № 209 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 на відповідні коефіцієнти.
При цьому до пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, які не підвищуються згідно з Порядком № 124, передбачено встановлення щомісячної доплати до пенсії в розмірі 100 грн з 01.07.2021, 135 грн з 01.03.2022, 100 грн з 01.03.2023, 100 грн з 01.03.2024.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 дійшов висновку, що положення Порядку № 124 не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Тому Верховний Суд виснував, що абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
У даній справі суд встановив, що ОСОБА_1 з 29.05.2019 отримував пенсію по інвалідності. При її призначенні було застосовано показник середньої заробітної плати за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн. Цей показник є об`єктивною константою, на основі якої мав будуватися весь подальший процес індексації виплат позивача до моменту зміни виду пенсії або зміни правових підстав її виплати.
Заперечення відповідача ґрунтуються на тому що у 2023 році індексація була проведена з використанням бази 3764,40 грн. Суд вважає такий підхід помилковим. Показник 3764,40 грн є середньою заробітною платою за 2014-2016 роки, яка використовувалася для "осучаснення" пенсій у 2017 році. Для осіб, чия пенсія була призначена у 2019 році з використанням бази за 2016-2018 роки (6188,89 грн), застосування старішої та нижчої бази для індексації є кроком назад у рівні соціального забезпечення, що прямо заборонено статтею 22 Конституції України.
Суд зазначає, що якщо закон або постанова Кабінету Міністрів України передбачають збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні пенсії, то підлягає збільшенню саме той показник, що був застосований у формулі розрахунку пенсії конкретної особи. Для ОСОБА_1 таким показником був 6188,89 грн. Послідовне застосування до нього коефіцієнтів 1,11 у 2020 році, 1,11 у 2021 році, 1,14 у 2022 році та наступних мало бути автоматичним обов`язком органу Пенсійного фонду.
Водночас суд враховує питання строків звернення до суду. 
За приписами частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів
Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".
Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
Так, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 дійшов висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії:
- для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;
- пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Отже, враховуючи, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Позов подано 09.01.2026, тоді як порушення, на думку позивача, мало місце з 2020 року, коли вперше не проведено індексацію. 
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист. 
Отже поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. 
Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.
Суд також звертає увагу, що переведення з одного виду пенсії на інший регулюється статтею 45 Закону № 1058-IV. Відповідно до частини 3 цієї статті, при переведенні з одного виду пенсії на інший використовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Водночас закон дозволяє застосування нового показника середньої заробітної плати за 3 календарні роки, що передують року звернення за новою пенсією, якщо особа після призначення попередньої пенсії продовжувала працювати та набула необхідний страховий стаж. 
Як встановлено судом, 28.02.2025 на підставі заяви позивача йому було призначено пенсію за віком. При цьому відповідач застосував положення статті 40 Закону № 1058-IV та використав для обчислення розміру пенсії за віком показник середньої заробітної плати в Україні за 2022-2024 роки, що становить 15057,09 грн. 
Суд констатує, що з моменту призначення пенсії за віком з 28.02.2025 показник 6188,89 грн втратив свою юридичну значимість як база для нарахування поточної пенсії позивача.
Позивач у своїх вимогах наполягає на зобов`язанні відповідача провести індексацію шляхом послідовного збільшення саме показника 6188,89 грн на всі коефіцієнти за період з 2020 по 2025 роки та провести виплату з 01.12.2025. 
Принцип диспозитивності, закріплений у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, є одним із наріжних каменів адміністративного судочинства, який визначає межі судового розгляду та обов`язок суду вирішувати справу виключно в межах заявлених позовних вимог. Згідно з цим принципом, суд не має права виходити за межі позову, окрім випадків, коли це необхідно для повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить. Проте таке розширення меж позову є правом, а не обов`язком суду, і воно має бути належним чином обґрунтоване фактичними обставинами справи. У контексті даного спору суд підкреслює, що межі позовних вимог ОСОБА_1 чітко окреслені в його позовній заяві, де він просить провести перерахунок та виплату саме з 01.12.2025. Будь-яке втручання суду в розрахункові періоди, що передують цій даті, у частині зобов`язання здійснити виплати, було б порушенням процесуального закону та принципу змагальності сторін.
Суд підкреслює, що вимога про виплату обмежена часовим рамками - з 01.12.2025. Таким чином, предметом судового розгляду є правомірність нарахування пенсії позивачу саме у грудні 2025 року та в подальшому. Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача виплатити заборгованість за 2020, 2021, 2022, 2023 або 2024 роки, оскільки позивач прямо не заявив такої вимоги, обмеживши свої матеріальні претензії датою 01.12.2025.
При цьому, оскільки станом на 01.03.2025 позивач уже перейшов на пенсію за віком з показником 15057,09 грн, застосування коефіцієнта 1,115 до старого показника 6188,89 грн у березні 2025 року є неможливим, оскільки цей показник більше не бере участі в розрахунку його пенсії. 
Оскільки з 28.02.2025 позивач отримує пенсію за віком з набагато вищим показником середньої зарплати (15057,09 грн), його вимога про індексацію старого показника 6188,89 грн саме "починаючи з 01.12.2025" виглядає юридично некоректною, якщо він має на увазі розрахунок поточної пенсії за віком. 
Проте якщо позивач вважає, що індексація за 2020-2025 роки мала б вплинути на розрахунок і нової пенсії, суд повинен перевірити законність застосування показника 15057,09 грн.
При переході на пенсію за віком у 2025 році згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, якщо позивач не працював після призначення пенсії по інвалідності або це було невигідно, мав би застосовуватися старий показник з індексаціями. Якщо ж він працював і набув право на нову базу (середня за 2022-2024 роки), то відповідач правомірно застосував показник 15057,09 грн. Застосування 15057,09 грн є для позивача вигіднішим, ніж будь-яка індексація показника 6188,89 грн за 2020-2025 роки, адже якщо послідовно помножити показник 6188,89 грн на всі коефіцієнти, зазначені позивачем (1,11 у 2020 році; 1,11 у 2021 році; 1,14 у 2022 році; 1,197 у 2023 році; 1,0796 у 2024 році; 1,115 у 2025 році), то отриманий результат становитиме 12525,51 грн. Цей розмір є значно нижчим, ніж той показник, який вже застосовано відповідачем при призначенні пенсії за віком з 28.02.2025, а саме 15057,09 грн.
Отже, порушення прав позивача за період після 28.02.2025 відсутнє, оскільки його пенсія вже обчислена з вищого показника.
Водночас дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації за період з 01.03.2020 до 27.02.2025 є протиправними. Суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснювати послідовну індексацію показника 6188,89 грн у вказаний період. 
Однак хоча в мотивувальній частині позову ОСОБА_1 вказує на порушення його прав у ці роки, він не просить суд зобов`язати відповідача виплатити недоотримані кошти за ці періоди. Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративну справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Оскільки вимога про виплату коштів за 2020-2024 роки відсутня, суд не може самостійно ініціювати таке стягнення, оскільки це було б виходом за межі позову, що не виправдано в даній ситуації, де позивач обмежив свої вимоги груднем 2025 року.
Щодо вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні індексації, суд зазначає, що така вимога є похідною від основної мети позову - отримання коштів у більшому розмірі. Оскільки для періоду з 01.12.2025 така індексація старого показника є неможливою через зміну виду пенсії та бази розрахунку на вигіднішу, то і відмова у її проведенні для майбутніх періодів не є порушенням прав позивача. Права особи на індексацію були реалізовані відповідачем шляхом застосування нової бази 15057,09 грн, яка фактично вже включає в себе економічні показники зростання заробітної плати в Україні за попередні роки.
Суд підкреслює, що зміна виду пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з використанням середньої заробітної плати за останні 3 роки є найбільш ефективним способом підвищення рівня пенсійного забезпечення, який передбачений законом. Позивач, подавши заяву 28.02.2025, скористався цим правом. Будь-які вимоги щодо індексації попередньої (вже неіснуючої для розрахунку) бази для поточної виплати пенсії є безпідставними.
При розгляді цієї справи суд керується принципом, що право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним обмеженням, зокрема щодо процедурних вимог та меж розгляду. Позивач самостійно визначив обсяг своїх вимог, і суд зобов`язаний враховувати ці межі. Оскільки вимога про виплату за період з 01.12.2025 ґрунтується на неправильному розумінні позивачем наслідків переходу на інший вид пенсії та ігноруванні факту застосування вищої бази розрахунку, позовні вимоги у заявленому вигляді не підлягають задоволенню.
Позивач посилається на постанови Верховного Суду від 13.01.2025, 27.01.2025 тощо, в яких йдеться про необхідність проведення індексації безпосередньо з показника, врахованого при призначенні, але ці постанови стосувалися випадків без переходу на інший вид пенсії. У справі позивача перехід та застосування нового показника середньої заробітної плати змінюють правову основу, тому ці висновки не застосовні безпосередньо.
Суд також враховує позицію відповідача, викладену у відзиві, щодо того, що перехід на пенсію за віком у 2025 році з новою базою 15057,09 грн виключає необхідність повернення до індексації старої бази для поточних виплат. Цей аргумент є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи. Позивач не надав доказів того, що обчислена за його формулою пенсія (з базою 6188,89 грн та індексаціями) була б вищою за ту, яку він отримує фактично з 28.02.2025.
Таким чином, оцінюючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог (зокрема, щодо виплати з 01.12.2025) підстави для задоволення позову відсутні. Суд не може здійснювати перерахунок за періоди, щодо яких не заявлено вимоги про виплату, а для періоду, щодо якого така вимога заявлена, вона є юридично та фактично необґрунтованою.
З огляду на вищезазначене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у задоволенні заяви позивача від грудня 2025 року є правомірними, оскільки на момент звернення позивач уже отримував пенсію, обчислену за вигіднішими для нього параметрами, ніж ті, про які він просив у заяві та позові. Порушення прав позивача в контексті його вимог про виплату з 01.12.2025 не встановлено, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ЄДРПОУ 13559341) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 27 лютого 2026 р.

27.02.26