ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"13" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3767/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участі секретаря судового засідання Ніконової Д.І.,
розглянувши заяву відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” /вх.№2-406/26 від 03.03.2026/ про ухвалення додаткового рішення по справі №916/3767/25
за позовом:  ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 / 
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” /ЄДРПОУ 36156091, адреса – 65110, м. Одеса, вул. Балківська, 22-а/
про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
Господарським судом Одеської області розглядалася справа № 916/3767/25 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено в повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору у справі покладено на позивача.
Повне рішення суду складено та підписано 09.03.2026.
03.03.2026 на адресу суду надійшла заява відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” /вх.№2-406/26 від 03.03.2026/ про ухвалення додаткового рішення по справі №916/3767/25, в якій відповідач просить ухвалити додаткове рішення у справі № 916/3767/25 в частині вирішення питання розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” судові витрати у розмірі 30 000,00 грн.
При цьому позивач посилається на те, що 26.09.2025 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” (клієнт) та адвокатом Колесніковою Юлією Сергіївною (адвокат) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 на надання Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” правової (правничої) допомоги при розгляді судової справи № 916/3767/25 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити певні дії в суді першої інстанції. Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору та Додаткової угоди №1 до зазначеного Договору, Сторонами було визначено суму винагороди за правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. У відзиві на позовну заяву, в порядку п. 8 ч. 3 ст. 165 ГПК України, відповідачем було зазначено, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи № 916/3767/25, відповідно до якого сума орієнтовних судових витрат відповідача становила 30 000,00 грн. Окремо відповідач зауважує, що договором про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 від 26.09.2025 та додатковою угодою № 1 до зазначеного договору від 26.09.2025 було передбачено фіксований розмір гонорару адвоката і таким чином, навіть штучне розширення та розділення робіт у детальному описі робіт, виконаних адвокатом, жодним чином не впливає на розмір винагороди адвоката.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи в частині розподілу судових витрат, господарський суд дійшов до наступного.
Глава 8 розділуГПК України регулює інститут судових витрат.
За загальним правилом, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. також п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Ст. 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Відповідно до норм цього Закону:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 цього Закону);
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст. 19 цього Закону);
- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 цього Закону).
Здійснюючи аналіз наведених норм Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснувала, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду у п. 164 постанови від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 виснувала, що одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002, щодо судових витрат зазначено, що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" від 25.03.1999 та "Єчюс проти Литви" від 31.07.2000).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" від 23.01.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п.п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у п. 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
При розгляді вимоги клопотання щодо оплати "гонорар успіху" адвоката господарський суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, відповідно до яких, у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis vs. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Судом встановлено, що у відзиві на позов відповідачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача в розмірі 30 000,00 грн.
З поданих стороною позивача матеріалів вбачається, що 26.09.2025 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” (клієнт) та адвокатом Колесніковою Юлією Сергіївною (адвокат) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 на надання Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” правової (правничої) допомоги при розгляді судової справи № 916/3767/25 за позовом Різниченко Лідії Олександрівни про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити певні дії в суді першої інстанції, а також додаткову угоду №1 до нього.
Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору та Додаткової угоди №1 до зазначеного Договору, Сторонами було визначено суму винагороди за правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. 
Відповідно до п. 3.3. зазначеного договору та Додаткової угоди №1 до зазначеного Договору, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату винагороду у строк до 26.03.2026.
На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСББ “Житловий комплекс “Сім самураїв” надає:
- Копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 від 26.09.2025 р.;
- Копію Додаткової угоди № 1 від 26.09.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 від 26.09.2025.
- Копію акту про обсяг виконаних робіт від 02.03.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 26/09/2025/1 від 26.09.2025;
- Детальний опис робіт, виконаних адвокатом по справі № 916/3767/25. 
Відтак, розмір судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи № 916/3767/21 (витрати на правничу допомогу) відповідно до поданої відповідачем заяви становить 30 000,00 грн. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги адвокатом.
Суд зазначає, що заявлений адвокатом до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України. При цьому суд враховує, що правова допомога адвоката в цій справі фактично зводилась до консультації відповідача, підготовки відзиву та створенні електронного кабінету. В судових засіданнях, як підготовчих, так і з розгляду справи по суті, представництво інтересів відповідача здійснювалось безпосередньо керівником ОСББ без участі адвоката. 
Таким чином, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, господарський суд не покладає на позивача весь заявлений ОСББ “ЖК “Сім самураїв” розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і в частині стягнення гонорару успіху, та вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 129, 244, 254-255 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Заяву відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” /вх.№2-406/26 від 03.03.2026/ про ухвалення додаткового рішення по справі №916/3767/25 – задовольнити частково. 
2. Стягнути з Різниченко Лідії Олександрівни /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 / на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Житловий комплекс “Сім самураїв” /ЄДРПОУ 36156091, адреса – 65110, м. Одеса, вул. Балківська, 22-а/ судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн /п`ять тисяч гривень 00 копійок/.
3. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення – відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне додаткове рішення складено 13.03.2026.

Суддя Н.Д. Петренко