Справа № 127/2908/26 
Провадження № 3/127/639/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 серії ЕПР № 573086: «22.01.2026 о 20 год 15 хв, в АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор 472310,472799, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР».
ОСОБА_1  до суду з`явилась, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не визнала. Суду повідомила, що підставою для відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була лише та , що ОСОБА_1 поспішала додому до хворого, з високою температурою, сина, і їй ще треба було встигнути заїхати до аптеки, придбати жарознижувальні препарати. Поліцейські зупинили її на автозаправній станції неподалік від дому. Причиною зупинки була відсутність страхового полісу. Щодо запаху алкоголя – пояснила, що напередодні скористалась зимовим омивачем для скла з вмістом етилу, тому і виник запах у салоні. Поліцейські надали можливість викликати подругу, яка доставила ОСОБА_1 до аптеки та додому. Приїхавши додому, проконсультувавшись з адвокатом по телефону, ОСОБА_1 відразу направилась до закладу охорони здоров`я – до лікарні ім. акад. Ющенка, де пройшла огляд в межах 2 годин за самозверненням в присутності вже іншого поліцейського. За результатами огляду в закладі охорони здоров`я – виявилась повністю тверезою. Щодо порушення мови повідомила, що в неї було відсутнє порушення мови, розмовляла вона з поліцейськими чітко, але згодом розхвилювалась, і можливо саме її хвилювання могло викликати в поліцейських хибне враження про порушення мови.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші письмові докази у справі, дослідивши відеозапис фіксації на портативні відео реєстратори, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 266 КУпАП вказує, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зазначає, що: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Тобто відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння, який проводиться не відповідно, а всупереч встановленого порядку, не утворює в діянні особи складу означеного правопорушення. Оскільки закон вимагає від поліцейського направити особу до проходження огляду на стан сп`яніння саме відповідно до встановленого порядку, а не свавільно.
Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі за текстом – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто, поліцейські мають право щодо проведення огляду на стан сп`яніння саме водія транспортного засобу, при наявності у нього ознак сп`яніння, які визначені Інструкцією, а не визначені поліцейським на власний розсуд.
Відповідно до пункту 3 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 4 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Однак, досліджені судом матеріли справи викликають обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
В протоколі про адміністративне правопорушення та письмовому направленні від 22.01.2026 року ознаками алкогольного сп`яніння у водія поліцейськими зазначено: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. 
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських, поліцейські самі висловили сумніви щодо запаху алкоголю з порожнини рота, зазначивши, дослівно: «Чути алкоголь з салону. Ми не знаєм, чи це «омивачка». Можливо» (таймінг: 20 год. 19 хв.). Тобто, дані дослідженого судом відеозапису підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що запах алкоголю був із салону її автомобіля, та зумовлений етиловмісним склоомивачем, що не заперечувалось і самими поліцейськими.
Як також вбачається з дослідженого судом відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських (таймінг: 20 год. 19 хв.), відразу після висловлення одним з поліцейських припущення, що запах алкоголю із салону автомобіля може бути викликаний дією склоомивача, інший поліцейський відразу пропонує водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не називаючи при цьому жодної з передбачених пунктом 3 розділу 1 Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Як видно з подальшого діалогу поліцейських з ОСОБА_1 , в 20 год. 23 хв. поліцейський повністю роз`яснив ОСОБА_1 їй її права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, з цього моменту вона набула статусу особи. яка притягається до адміністративної відповідальності. До моменту набуття водієм ОСОБА_1 статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поліцейські не встановили та не назвали водієві другу ознаку алкогольного сп`яніння – порушення мови. 
В подальшому, в продовження діалогу, коли ОСОБА_1 після оголошення їй поліцейським прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, вона почала оспорювати законність підстав для направлення її для проходження огляду на стан сп`яніння (20 год. 23 хв.), працівник поліції назвав другу ознаку алкогольного сп`яніння – порушення мови, яку ОСОБА_1 намагалась оспорити (20 год. 24 хв.). при цьому дійсно почала помітно хвилюватись. Означене підтверджує показання ОСОБА_1 , що хвилювання, яке в неї виникло після того, як поліцейські повідомили їй про складання щодо неї протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, могло певним чином викликати в неї затримки в мові. При цьому, як вбачається з відеозапису, з моменту зупинки поліцейськими транспортного засобу (20 год. 17 хв.) до 20 год. 24 хв. жодної ознаки порушення мови в ОСОБА_1 при її спілкуванні з поліцейськими вочевидь не вбачається.
Щодо письмового направлення за формою Додаток 1 до Інструкції на медичний огляд водія від 22.01.2025, складеного, як в ньому зазначено, о 20 год. 28 хв., воно було складено поліцейськими вже після прийняття ними рішення про складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та оголошення їй прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто після 20 год. 23 хв. –після відмови водія від проходження огляду. Тому, зазначення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння в цьому направленні (запах алкоголю та порушення мови) є формальним.
Відтак, дослідивши відеозаписи з портативних реєстраторів поліцейських, протокол у справі про адміністративне правопорушення, письмове направлення для проходження огляду за формою Додаток 1 до Інструкції, яке було складене вже після набуття водієм статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що направлення поліцейськими водія ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було здійснене поліцейськими ще до встановлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння у водія, тобто в порушення положень ч.1 ст. 266 КУпАП. Що викликає в суду обґрунтовані сумніви щодо того, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження саме від огляду "відповідно до встановленого порядку", як-то прямо передбачено диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд також враховує, що згідно з наданою ОСОБА_1 суду довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» вих. № 145 від 22.01.2026 року, що була видана в результаті самозвернення ОСОБА_1 у присутності працівника поліції Саботюка М.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.01.2026 року о 21:40 год була твереза, вживання алкоголю не встановлено, результат 0,00 проміле.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд за самозверненням водія ОСОБА_1 , як того вимагає ч. 4 ст. 266 КУпАП, було проведено в медичному закладі КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» о 21:40 год 22.01.2026, тобто протягом двох годин від моменту виникнення підстав для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зафіксованих у наявному в матеріалах справи Направленні від 22.01.2026 о 20 год 28 хв,.
Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за самозверненням ОСОБА_1 , зафіксований у довідці КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» вих. № 145 від 22.01.2026 року, піддає обґрунтованому сумніву зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини керування останньої автомобілем в стані та з ознаками алкогольного сп`яніння.
Щодо пояснень ОСОБА_1 , наданих безпосередньо у судовому засіданні, суд зазначає наступне. 
Пояснення ОСОБА_1 , надані безпосередньо у судовому засіданні повністю корелюються із розмовою, зафіксованою на портативних відео реєстраторах під час зупинки останньої. Зокрема, пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що напередодні вона скористалась омивачем для скла із вмістом спирту, і через це мав місце запах алкоголю, знайшло своє підтвердження на відеозаписі, адже такі самі пояснення вона надавала працівникам патрульної поліції, які самі висловили це припущення.
Порушення мови, як ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 заперечила, пояснивши, що в стресовій ситуації після того, як поліцейські розпочали процедуру притягнення її до адміністративної відповідальності, вона від хвилювання могла почати робити деякі паузи – трохи «запинатся» у мові, хоча до того, як розхвилювалась, говорила чітко, і в поліцейських до неї з цього приводу не виникало жодних нарікань.
Щодо причин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пояснила, що поспішає додому до дитини, у якої висока температура, тому часу на проходження огляду не мала. 
Означені пояснення ОСОБА_1 не були спростовані при дослідженні відеозапису з портативних відеореєстраторів працівників поліції та іншими матеріалами справи.
З дослідженого судом відеозапису з портативних відео реєстраторів встановлено, що ОСОБА_1 зупинена працівниками поліції неподалік від місця її проживання.
Крім того, з відеозаписів вбачається, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, через нетривалий проміжок часу приїхала її знайома, яка забрала автомобіль та повезла ОСОБА_1 додому.
У зв`язку із цим, суд приймає пояснення ОСОБА_1 як достовірні. А відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння суд оцінює, як вбачається з неспростованих іншими матеріалами справи пояснень ОСОБА_1 , як зумовлену виключно хворобою дитини, яка знаходилась вдома з високою температурою. Після чого, як вбачається з довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» вих. № 145 від 22.01.2026 року, в межах двох годин ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі хорони здоров`я, за результатами якого була повністю твереза, вміст алкоголю – 0, 00 проміле. 
Що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки приховувати їй від поліцейських стан алкогольного сп`яніння не було сенсу, зважаючи на те, що документально підтвердженим виявився її тверезий стан
Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За визначенням ч. 1 ст. 9 КУпАП, вина особи є обов`язковим елементом складу будь-якого адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП склад адміністративного правопорушення – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду а стан сп`яніння – є формальним складом з виною у формі прямого умислу, що характерно для всіх формальних складів правопорушень.
Тому, за відсутності в особи, яка керує транспортним засобом, умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що має бути підтверджено безумовними об`єктивними даними, в діях такої особи відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Такими об`єктивними даними на підтвердження відсутності в особи умислу відмови від проходження огляду на стан сп`яніння може бути факт реалізації особою наданого їй частиною 4 статті 266 КУпАП протягом двох годин з моменту встановлення підстав для здійснення огляду права проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського. Що й знайшло своє підтвердження за обставин справи щодо ОСОБА_1 ..
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а надані ОСОБА_1 докази її самозвернення до закладу охорони здоров`я та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого вона виявилась тверезою, дають підстави суду для більш ніж як обґрунтованих сумнівів у винуватості ОСОБА_1 ..
Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: