ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/10810/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) щодо:
1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. за період з 29.11.2023 по 20.09.2024 пропорційно дням перебування на безперервному лікуванні внаслідок поранення;
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. за період з 29 листопада 2023 року по 20 вересня 2024 року пропорційно дням перебування на безперервному лікуванні внаслідок поранення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що порушено право позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 №735/2023 12.01.2024 року був мобілізований та перебував на військовій службі у Збройних Силах України у ВЧ НОМЕР_2 .
29.11.2023 позивач отримав вибухову травму, акубаротравму, цефалгічний синдром, закритий перелом кісток лівого променево-зап`ясткового суглобу, про що свідчить довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.12.2023 №1712/2.
Згідно довідки ВЛК №05 від 15.12.2023 солдату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено медичний огляд позаштатною ВЛК КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області 15.12.2023, після проведення огляду було визначено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. 
В період з 01.12.2023 по 15.12.2023 ОСОБА_1 прибув на стаціонарне лікування до КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4685. 
Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №593-43 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 13.01.2024 по 18.01.2024.
Відповідно до довідки ВЛК №26 від 18.01.2024 було проведено огляд солдату ОСОБА_1 ВЛК позаштатною ВЛК Ковельського МТМО 18.01.2024, після проведення огляду було визначено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. 
Підтверджено перебування ОСОБА_1 в стаціонарному реабілітаційному відділенні з 17.02.2024 по 06.03.2024 згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2417-148. 
Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3329-190 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 06.03.2024 по 26.03.2024.
Згідно довідки ВЛК №158 від 26.03.2024 солдату ОСОБА_1 ВЧ НОМЕР_1 було проведено медичний огляд ВЛК позаштатною ВЛК Ковельського МТМО 26.03.2024 року, було визначено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3329-190 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 06.03.2024 по 26.03.2024. 
24.04.2024 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК гарнізонною при військовій частині НОМЕР_3 24.04.2024 згідно довідки ВЛК № 2045 від 24.04.2024 року, було продовжено відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів. 
Після закінчення строку відпустки для лікування на підставі довідки ВЛК, було проведено знову медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК гарнізонною при військовій частині НОМЕР_3 від 20.05.2024 було продовжено час для лікування на 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №2385 від 20.05.2024. 
У період з 18.06.2024 по 28.06.2024 перебував на лікуванні у стаціонарі ОСОБА_1 відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8517-505. 
Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії №1852 від 19.07.2024 старшому солдату за мобілізацією ОСОБА_1 проведено медичний огляд і вирішено, що потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у в/ч НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки ВЛК №969 від 31.07.2024 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК військової частини НОМЕР_4 31.07.2024. 
Згідно довідки 20.09.2024 року №329571 хворого ОСОБА_1 поставлено в чергу для оперативного втручання на 28.02.2025.
Вважаючи дії в/ч НОМЕР_1 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі також «Закон №2011-ХІІ» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами другої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 7 листопада 2022 року, №58/2023 від 6 лютого 2023 року, від 1 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023, від 6 листопада 2023 року №734/2023, від 5 лютого 2024 року №49/2024.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року №217 і від 22 березня 2022 року №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
До Постанови №168 1 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року №402 (далі «Положення №402»), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Виходячи зі змісту наведених норм, суд указує, що додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їхнього здійснення.
Також у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що обов`язково містить: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Суд відмічає, що у матеріалах справи відсутня довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Разом із тим позивач наводить аргументи про те, що зазначена довідка не видавалась військовою частиною.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 05.06.2025 у справі №520/16421/23 встановлення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання із його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Йдеться про встановлення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання, яке в подальшому призвело до каліцтва, із захистом Батьківщини та чим це підтверджується.
Аналізуючи докази, які містяться у матеріалах справи як кожен окремо, так і в сукупності між собою (довідку військової частини від 13.05.2025 №81 у сукупності із медичними документами щодо позивача, свідоцтвом про хворобу та протоколом засідання), суд прийшов наступних висновків.
Суд відмічає, періоди перебування позивача на лікуванні тісно по`вязані із періодами тривалої безпосередньої участі, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Так після закінчення кожного періоду лікування позивача, який підтверджено виписками, останній повертався у зону бойових дій, що підтверджено довідкою №81; періодам участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та періодам перебування на лікуванні надано оцінку комісією військово-лікарської комісії, що підтверджено протоколом від 28.10.2025; діагноз, який постановлено позивачу під час усього періоду перебування на лікуванні підтверджено висновком лікаря експерта.
Жодних доказів, які б спростовували такий причинно-наслідковий зв`язок захворювання позивача суду не надано.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі, відповідно до постанови №168, оскільки умови, передбачені нормами Постанови №168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, адже судом установлено причинний зв`язок між отриманого позивачем захворювання, із захистом Батьківщини, що підтверджуються проаналізованими судом доказами.
Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та не виплати позивачу пропорційна часу перебування на стаціонарному лікуванні, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
З метою ефективного захисту порушеного права позивача суд дійшов переконання про необхідність зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про задоволення позову.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень за період з 29 листопада 2023 року по 20 вересня 2024 року пропорційно дням перебування на безперервному лікуванні внаслідок поранення.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень за період з 29 листопада 2023 року по 20 вересня 2024 року пропорційно дням перебування на безперервному лікуванні внаслідок поранення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ).

Суддя Ф.А. Волдінер