печерський районний суд міста києва
Справа № 757/28955/25-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року         м. Київ
суддя Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., за участю секретаря Слободяна В.О., прокурора Прокопова О.Е., захисника Петренко І.Л., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з НАЗК, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу № 47-01/93/25 ОСОБА_1 , припинивши з 10.01.2023 діяльність на посаді заступника начальника управління захисту внутрішнього ринку департаменту зовнішньоекономічної діяльності та торгівельного захисту - начальника відділу дослідження імпорту Міністерства економіки України, маючи 4 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби та будучи суб`єктом декларування відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки до ст. 172-6 КУпАП, як особа яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала 08.04.2024 об 11 год. 03 хв. щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення), крім того чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу № 47-01/92/25 ОСОБА_1 , несвоєчасно без поважних причин подала за період, не охоплений раніше поданими деклараціями ( декларація після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1  вину не визнала, зазначила, що прострочила подання декларації за 2023, лише на вісім днів від встановленого терміну декларування. Наголошувала, що умислу на не неподання вчасно декларації не мала.
Звертала увагу, що на початку 2023 року вона втратила роботу, тому у зв`язку з цим вона забула про подання декларації.
Адвокат Петренко І.Л. просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а у разі, якщо суд дійде висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просила закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не встановлюючи факт вини останньої.
Прокурор у судовому засіданні підтримав викладені у протоколі обставини та просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрити провадження зі встановленням вини.
Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.
Протокол № 47-01/93/25, 47-01/92/25 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, складені 12.06.2025 року головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 , відповідають вимогам ст. 255 КУпАП.
Відповідно до матеріалів справи № 47-01/93/25, згідно з наказом Міністерства економіки України від 11.11.2022 № 1511 -К ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління захисту внутрішнього ринку департаменту зовнішньоекономічної діяльності та торговельного захисту - начальника відділу дослідження імпорту Міністерства економіки України 02.12.2022.
Згідно з наказом Міністерства економіки України від 10.01.2023 № 52-к «Про внесення змін до наказу Міністерства економіки України від 11.11.2022 №1511-к» дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління захисту внутрішнього ринку департаменту зовнішньоекономічної діяльності та торговельного захисту - начальника відділу дослідження імпорту Міністерства економіки України змінено на 10.01.2023.
Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 29.04.2022 № 246-к ОСОБА_1 мала 4 (четвертий) ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.
Таким чином, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.
Тому, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону, приміткою до ст. 1726КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.
Згідно з приміткою до ст. 56 Закону посада державної служби категорії «Б» відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 23 81-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.
Абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому ч. 1 ст. 45 Закону порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.
Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію за 2023 рік (після звільнення) до 00 годин 00 хвилин 01,04,2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2023 рік ОСОБА_1 подала 08.04.2024 об 11:03 (унікальний ідентифікатор декларації - 32f3ca96-9371-4e6d-b305-2c739cf4b948). '
Згідно з послідовністю дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації за 2023 рік остання розпочала лише 08.04.2024.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами ст. 45 Закону. 
Відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_1 , остання несвоєчасно подала декларацію за 2023 рік через те, що на початку 2024 року втратила роботу та була вимушена розпочати пошуки нової, у зв`язку з чим забула про необхідність подати декларацію.
Уважно вивчивши пояснення ОСОБА_1 , дані обставини не можуть бути визнані як поважні причини несвоєчасного подання декларації, оскільки обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.
Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши з 10.01.2023 діяльність на посаді заступника начальника управління захисту внутрішнього ринку департаменту зовнішньоекономічної діяльності та торгівельного захисту - начальника відділу дослідження імпорту Міністерства економіки України, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 08.04.2025, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення), чим порушила вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу № 47-01/92-25 Законом України від 20.09.2023 N? 3384-IX «Про внесення змін до деяких про осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.
Абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в» - «г» п.2 ч.1 ст. 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до пп. 2 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 N? 252/23, зареєстрованого в Міністерстві тиції України 13.11.2023 за N? 1965/41021, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону - протягом 30 днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.
Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.
Таким чином, ОСОБА_1 під час звільнення з посади заступника начальника управління захисту внутрішнього ринку департаменту зовнішньоекономічної діяльності та торговельного захисту - начальника відділу дослідження імпорту Міністерства економіки України 10.01.2023 зобов`язана була подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, протягом 30 днів з дня припинення діяльності, тобто 09.02.2023.
Згідно з відомостями з Реєстру декларацію при звільненні ОСОБА_1 подала 03.06.2025 о 15:06 (унікальний ідентифікатор декларації - 6acc384a-da7c-4fb4-a330-dс954b79f898).
Згідно з послідовністю дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації при звільненні остання розпочала лише 03.06.2025.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами ст. 45 Закону. несвоєчасно подала декларацію при звільненні через те, що мала технічні труднощі у виборі звітного періоду під час заповнення декларації, а саме: не могла встановити період, за який подається декларація при звільненні, з 01.01.2023 по 10.01.2023. Після консультації з працівниками Національного агентства вдалось подати декларацію при звільненні за потрібний період.
Вивчивши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить висновку, що дані обставини не можуть бути визнані як поважні причини несвоєчасного подання декларації, оскільки згідно з інформацією про послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 03.06.2025 жодних дій щодо створення та заповнення деклаарції при звільненні не вчиняла.
Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію при звільненні, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1725-6 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.
Таким чином, враховуючи положення ст. 38 КУпАП, станом на день розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.
Згідно з п. 7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Водночас, правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».
З точки зору матеріального підходу, нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.
Водночас, ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи та навести про це в мотивувальній частині постанови.
Таким чином, із врахуванням того, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП доведена повністю.
Враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 закінчився, провадження у справі підлягає закриттю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.38, п.7 ст.247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП за закінченням строку накладення адміністративного стягнення закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.А. Білоцерківець