ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4791/26 Справа № 212/11514/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 229/4097/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Круть Олександра Петрівна, на рішення Покровського районного суду м. Кривого Рогу 15 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 15 січня 2026 року, 

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2017 року, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2021 року розірваний. Під час шлюбу сторони придбали автомобіль марки Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності зареєстровано за відповідачем. 
Відповідач використовує автомобіль та відмовляється виплатити половину його вартості. 
Крім того, позивачу стало відомо, що автомобіль виставлений на продаж. 
Вважає, що автомобіль марки Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстрційний номер НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а частки у праві власності є рівними. 
На підставі наведенного вище позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; в порядку поділу майна виділити ОСОБА_2 автомобіль Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу – автомобіля марки Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно визначеної вартості експертом; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль марки Mercedes-Benz, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір, витрати на правничу допомогу, витрати на проведення експертизи.
Рішенням Покровського районного суду м. Кривого Рогу 15 січня 2026 рокупозовні вимоги позивача задоволені частково, поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя таким чином: виділено ОСОБА_2 автомобіль марки Mercedes-Benz Vito, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, VIN – НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 ; припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на автомобіль марки Mercedes-Benz Vito, 2003 року випуску, білого кольору, модель 111CDI, VIN – НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 88 833,95 грн.
У задоволенні позовних вимог про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн, витрати на залучення експерта у сумі 6 000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 34 000 грн. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстнації не надано оцінки тому, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , відповідач ОСОБА_2 , з 06 квітня 2024 року, є пенсіонером за віком. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним за однією адресою. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення з 02 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2026 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, при винесенні оскаржуваного рішення, а саме в частині стягнення витрат на правничу допомогу, судом не було враховано матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , а також не було враховано судом співмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстнації залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.
Рішення оскаржене лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині не переглядається.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що факт надання позивачу правничої допомоги підтверджується копією Акту приймання-передачі виконаних робіт за надану правничу допомогу на підставі Договору про надання правничої допомоги №161224/1 від 16 грудня 2024 року на суму 24 000 грн з детальним описом наданих послуг, а також копією Додатку №1 до Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №16122/1 від 16 грудня 2024 у якому у п.2 зазначено, що клієнт здійснює оплату на користь виконавця по закінченню вищезазначеної справи, тобто після ухвалення рішення суду про задоволення/часткове задоволення позовних вимог (гонорар успіху) 10 000 грн, які сплачуються Клієнтом на користь Виконавця у строк не пізніше п?яти днів з дня набрання рішення законної сили.
Переглядаючи рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.
Як вбачається із матеріалв справи, на підтвердження понесених позивачем судових витрат у справі наявні наступні документи: копія Акту приймання-передачі виконаних робіт за надану правничу допомогу на підставі Договору про надання правничої допомоги №161224/1 від 16 грудня 2024 року на суму 24 000 грн з детальним описом наданих послуг, а також копія Додатку № 1 до Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 16122/1 від 16 грудня 2024 у якому у п.2 зазначено, що клієнт здійснює оплату на користь виконавця по закінченню вищезазначеної справи, тобто після ухвалення рішення суду про задоволення/часткове задоволення позовних вимог (гонорар успіху) 10 000 грн, які сплачуються Клієнтом на користь Виконавця у строк не пізніше п?яти днів з дня набрання рішення законної сили.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, сторони погодили, що Клієнт виплачує адвокату винагороду в загальному розмірі 34 000 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
В данному випадку матеріалами справи підтверджено, що відповідач по справі є пенсіонером за віком, на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним за однією адресою та відповідача призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 34 000 грн матиме надмірний тягар для відповідача. 
З огляду на наведене, колегія суддів враховуючи суть спору, ціну позову - 88 8833,95 грн та смайновий стан відповідача, приходить до висновку про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 34 000 грн не є співмірними, не відповідають критерію складності справи, розумності та справедливості, а тому підлягають зменшенню, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають зменшенню з 34 000 грн до 20 000 грн.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір сплата судового збору, тому судом апеляційної інстнації не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Круть Олександра Петрівна, задовольнити частково.
Рішення Покровського районного суду м. Кривого Рогу 15 січня 2026 рокузмінити, зменшивши стягнутий з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір судових витрат на професійну правничу допомогу з 34 000 грн до 20 000 (двадцять тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: