Справа № 686/34808/25
Провадження № 2/686/2153/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд 
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України (представник - Державна казначейська служба України) про відшкодування моральної шкоди, 
встановив:
01 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна визначивши її представником Державну казначейську службу України в Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю Державної казначейської служби України в порядку ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 23 та ст. ст. 1167 і 1173 ЦК України, ст. ст. 55, 56, ч. 9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення суду в справі № 686/28905/23 не виконано до сьогоднішнього дня. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягнути 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання рішення суду слід не з дати набрання чинності рішенням суду першої інстанції у справі № 686/21941/15-ц, а з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа (частина четверта статті 3 Закону № 4901-VI) і включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення. Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Встановлений частиною четвертою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк перерахування коштів стягувану є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень та принципу належного виконання судових рішень. 
Зі змісту пункту 49 Порядку № 845 випливає, що у разі необхідності у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає до Міністерства фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження відповідних виконавчих документів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.
Державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду (рішення від 17 січня 2006 року у справі «Гордєєви і Гурбик проти України»).
Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (рішення від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України»).
Відсутність коштів не є виправданням для держави в разі невиконання нею рішення суду або значних затримок у виконанні такого рішення, що порушує право, гарантоване статтею 1 Пери протоколу (рішення у справі «Бурдов проти росії»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 750/1591/18ц виклала правову позицію, за якою відповідно до прецедентної практики Європейське суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.
Позивач зазначає, що моральна шкода, завдана йому, полягає у порушенні його права на справедливий суд. Моральна шкода за порушене право розрахована ним за його вільним волевиявленням з врахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики, оскільки така відсутня як в державі Україна, так і в інших тимчасових державах, та буде справедливою сатисфакцією за порушене його право на справедливий суд і ефективним юридичним захистом. Стягнення грошей в рахунок відшкодування моральної шкоди є одним із механізмів забезпечення реалізації права на справедливий суд, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме ч. 1 ст. 23 і ст. 1173 ЦК України та ст. 55, 56 та 129 1 Конституції України.
ОСОБА_1 зазначає, що витрати, які будуть понесені становлять: проїзд на здачу позову до суду у маршрутці № 30 по п`ятнадцять гривень - 30 гривень, витрати часу - дві години вартістю 1 000 000 грн. кожна на написання тексту позовної заяви, одну годину часу на проїзд до суду, одну годину часу на проїзд з суду до дому, витрати паперу, електроенергії, картриджу - до двадцяти гривень; витрачено на правову допомогу в написанні даного позову – 10 000 грн. 00 коп. У зв`язку з наведеним, просить суд стягнути з держави Україна на його користь 12 000 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю Державної казначейської служби України в порядку ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 23 та ст. ст. 1167 і 1173 ЦК України, ст. ст. 55, 56, ч. 9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України та судові витрати.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
16 січня 2026 року від представника відповідача Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) Сіргуна О.В. до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що 12.02.2024 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницький області розглянувши цивільну справу № 686/28905/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Радгосп «Лісовогринівецький» про стягнення заробітної плати вирішив стягнути з Державного підприємства Радгосп «Лісовогринівецький» невиплачену заробітну плату у розмірі 128 443,03 грн. на користь ОСОБА_1 та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 34 940,88 грн. 06.06.2024 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист по справі № 686/28905/23. 04.07.2025 до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області надійшла заява ОСОБА_1 з пакетом документів.
На виконання пп. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (далі – Порядок виконання рішень) Головне управління Казначейства листом від 11.07.2025 року № 04-17-10/4737 повернуло без виконання виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.06.2024 по справі № 686/28905/23 ОСОБА_1 
07.08.2025 року надійшла повторна заява ОСОБА_1 з пакетом документів до Головного управління Казначейства. На виконання пп. 3 п. 9 Порядку виконання рішень Головне управління Казначейства листом від 22.08.2025 року № 04-17-10/5858 повернуло без виконання виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.06.2024 року по справі № 686/28905/23 ОСОБА_1 (копія листа додається).
У листі від 22.08.2025 року № 04-17-10/5858 ОСОБА_1 було роз`яснено, що для виконання виконавчого листа по справі № 686/28905/23 стягувачу необхідно звернутись до органів державної виконавчої служби відповідно до ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Органи державної виконавчої служби у разі неможливості виконання виконавчого документа зобов`язані направити його до Державної казначейської служби України для його виконання за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Також, представник відповідача повідомив, що органами ДВС було передано на виконання до Казначейства виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.06.2024 року по справі №686/28905/23 та з 08.09.2025 року даний виконавчий лист обліковується у Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі – бюджетна програма) за другою чергою погашення заборгованості. Виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду від 06.06.2024 року по справі № 686/28905/23 на дату подання відзиву не виконано.
Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» обсяг коштів не дозволяє Державній казначейській службі України здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» за всіма рішеннями судів, гарантованих державою. Строки погашення заборгованості за такими рішеннями залежать від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Згідно абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України, зокрема, за черговістю надходження таких рішень.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», заборгованість погашається в такій черговості: - у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; - у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; - у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Наголошує, що Міністерство фінансів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову і бюджетну політику; відповідає за складання проекту закону про Державний бюджет України; визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування; складає розпис Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями та вносить зміни до нього.
Пунктом 49 Порядку виконання рішень, передбачено, що у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» за КПКВК 3504040 передбачено 100,00 млн. грн., в тому числі на оплату послуг поштового зв`язку за пересилання коштів на виконання рішень суду 0,3 млн гривень.
Відповідно до Порядку виконання рішень Казначейство постійно звертається до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати судові рішення, гарантовані державою, у встановлені законом строки. Звернення Казначейства до Міністерства фінансів України підтверджується листами № 5-05-05/20345 від 16.09.2025, №5-05-1-05/21236 від 26.09.2025, №5-05-1-05/22047 від 06.10.2025, №5-05-1-05/22882 від 16.10.2025, №5-05-1-05/23621 від 27.10.2025, №5-05-1-05/24353 від 05.11.2025, №5-05-1-05/25512 від 18.11.2025, №5-05-1-05/27048 від 08.12.2025, №5-05-1-05/28115 від 18.12.2025, №5-05-1-05/29353 від 29.12.2025.
Міністерство фінансів України за розглядом листів Казначейства щодо збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 повідомляє, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» затверджено бюджетні призначення за КПКВК 3504040 у сумі по 100 000,0 тис. гривень.
Порядок внесення змін до закону про Державний бюджет України, зокрема в частині визначення чіткого переліку умов внесення змін, визначено статтею 52 Бюджетного кодексу України.
Отже, питання збільшення бюджетних призначень Державній казначейській службі України для відшкодування шкоди і виконання судових рішень може бути розглянуто виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету. Відповіді Міністерства фінансів України від 22.07.2025 №16110-18-5/20513, №16110-18-5/26957 від 22.09.2025, №16110-18-5/30785 від 27.10.2025.
Повідомляє про те, що виконання рішення поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення повноважень працівників Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом, адже будуть порушені права осіб, які подали виконавчі листи до Казначейства раніше, ніж позивач. Також, законодавством України не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у таких категоріях справ.
Отже, представник стверджує, що Державною казначейською службою України вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду по справі № 686/28905/23, що свідчить про відсутність бездіяльності Державної казначейської служби України.
Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивач не довів факту завдання Казначейством моральної шкоди, а саме наявності протиправних дій чи бездіяльності її посадових осіб і причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою моральною шкодою.
Щодо витрат позивача, понесених у зв`язку з поданням позовної заяви, представник відповідача наголошує, що будь-яких документів, які б підтверджували витрати до позову не додано, в тому числі не надано копії договору про надання правової допомоги, копії розрахунку, акту виконаних робіт та квитанцій про оплату послуг.
На підставі вище викладеного, Казначейство просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подавав, в позовній заяві вказав, що у випадку його відсутності в судовому засіданні, не заперечив проти ухвалення рішення без його участі.
Представник відповідача – Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, відношення до позовних вимог висловив у відзиві на позов, 25 лютого 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наданні докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року у цивільній справі № 686/28905/23, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 травня 2024 року, частково задоволено позов: стягнуто з Державного підприємства Радгосп «Лісовогринівецький» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 128 443 грн. 05 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 34 940 грн. 88 коп.
06 червня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області в справі № 686/28905/23 був виданий виконавчий лист.
Постановою державного виконавця від 30 червня 2025 року у ВП № 75276990 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
04 липня 2025 року ОСОБА_1 подав виконавчий лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.
11 липня 2025 року Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області повернуло виконавчий лист позивачу без виконання.
07 серпня 2025 року ОСОБА_1 повторно подав виконавчий лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.
22 серпня 2025 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Позивач ОСОБА_1 не надав доказів протиправності поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою, наявності шкоди.
Відповідно до частин 1-3 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
Згідно з пунктом 9 частини 1, частиною 2 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
На підставі частини 3 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.
Недотримання вказаного порядку подання документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відсутність у боржника відкритих рахунків в органі Казначейства стало підставою повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області стягувачу поданого ним виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства Радгосп «Лісовогринівецький» на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати у розмірі 128 443 грн. 05 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 34 940 грн. 88 коп., про що письмово повідомлено листами від 11.07.2025 року і 22.08.2025 року.
За відсутності протиправності дій Головниого управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та Державної казначейської служби України у невиконанні рішення суду, причинного зв`язку між такими діями і завданою шкодою виключається відповідальність держави за моральну шкоду, завдану невиконанням судового рішення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України (представник - Державна казначейська служба України) про відшкодування моральної шкоди.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Так, частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати йому не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України (представник - Державна казначейська служба України) про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна Казначейська Служба України, код ЄДРПОУ 37567646, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.
Повне рішення суду складено 06 березня 2026 року.

Суддя О.М. Палінчак