ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2026 року	справа № 380/24521/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Суперлакомка».
Обставини справи.
Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Суперлакомка» до бюджету податкового боргу в сумі 10 378,60 грн шляхом стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, а також з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що за ТОВ «Суперлакомка» обліковується непогашений податковий борг перед бюджетом на загальну суму 10 378,60 грн. Вказана заборгованість виникла за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (код бюджетної класифікації 14010100) та повністю складається із застосованих до платника штрафних санкцій.
Позивач вказує, що зазначена сума заборгованості нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення (далі – ППР) форми «Н» від 20.05.2024 № 0/27955/0416, яке винесене за порушення підприємством граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Оскільки вказане ППР відповідачем у встановленому законом (адміністративному чи судовому) порядку не оскаржувалося, визначена у ньому сума штрафної санкції набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та згодом трансформувалася у податковий борг.
З метою досудового врегулювання спору та забезпечення примусового стягнення боргу, контролюючим органом на адресу платника податків сформовано та надіслано податкову вимогу форми «Ю» від 12.07.2024 № 0006973-1311-2040. Зважаючи на те, що платник податків у добровільному порядку податковий борг не погасив, позивач, реалізуючи свої повноваження, звернувся до суду для стягнення коштів у порядку статті 95 Податкового кодексу України.
Ухвалою від 18 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
З метою належного забезпечення процесуальних прав відповідача на судовий захист, копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами скеровано рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на офіційну юридичну адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі (м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8, індекс 79005).
Як встановлено з матеріалів справи та підтверджується даними офіційного сервісу відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» (трек-номер відправлення R067067818501), вказане поштове відправлення адресатом отримано не було. 10 січня 2026 року конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «повернення за закінченням встановленого терміну зберігання».
Відповідно до імперативних приписів пункту 5 частини шостої статті 251 та частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у разі повернення поштового відправлення із вказівкою про відсутність особи за адресою місцезнаходження, або у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, судовий виклик або судове повідомлення вважається врученим належним чином.
Таким чином, суд констатує, що вжив усіх необхідних та залежних від нього заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи. Неотримання поштової кореспонденції за офіційною адресою реєстрації є виключно наслідком власної бездіяльності підприємства і не може перешкоджати здійсненню правосуддя.
Відповідач, будучи в силу закону належним чином повідомленим про наявність судового провадження, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних письмових пояснень по суті спору, документально обґрунтованих заперечень щодо правомірності нарахування чи розміру суми податкового боргу, а також належних доказів його добровільної сплати (повністю або частково) до суду не надав.
Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Суперлакомка» (код ЄДРПОУ 32335396) зареєстроване як юридична особа та набуло статусу платника податків. 
Підприємство перебуває за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. При цьому суд враховує, що до зміни свого місцезнаходження відповідач перебував на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, що пояснює суб`єктний склад контролюючих органів, які здійснювали первинні заходи податкового контролю.
У квітні 2024 року Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Суперлакомка» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) за звітні періоди – лютий та березень 2024 року. За результатами здійсненого податкового контролю складено Акт перевірки від 23.04.2024 № 18608/20-40-04-16-03/32335396.
Як встановлено з висновків вказаного Акта, перевіркою встановлено порушення підприємством приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі – ПК України). Зокрема, контролюючим органом зафіксовано факт несвоєчасної реєстрації в ЄРПН 31 податкової накладної на загальну суму податку на додану вартість 221 449,52 грн. Тривалість затримки реєстрації вказаних податкових документів склала від 1 до 42 календарних днів.
На підставі висновків Акта перевірки, керуючись нормами податкового законодавства, 20.05.2024 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» № 0/27955/0416. Вказаним податковим повідомленням рішенням до ТОВ «Суперлакомка» за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних застосовано штрафну санкцію у розмірі 10 378,60 грн. Рішення належним чином надіслане платнику податків засобами поштового зв`язку (трек-номер відправлення 0600921667539).
Суд зазначає, що жодних доказів оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення в адміністративному (до органу вищого рівня) чи судовому порядку матеріали справи не містять, відповідні рішення про його скасування або зміну відсутні. Відтак, відповідно до статті 56 ПК України, визначена контролюючим органом сума штрафної санкції набула статусу узгодженого грошового зобов`язання. Оскільки вказана сума не була сплачена платником добровільно у встановлений законом строк, вона автоматично трансформувалася у податковий борг.
Відповідно до вимог статті 59 ПК України, з метою забезпечення виконання конституційного обов`язку платника податків та ініціювання процедури примусового стягнення заборгованості, контролюючим органом було сформовано та надіслано на офіційну адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 12.07.2024 № 0006973-1311-2040 на суму боргу 10 378,60 грн. 
Як документально підтверджується наявним у матеріалах справи реєстром згрупованих поштових відправлень та даними трекінгу АТ «Укрпошта» (відправлення № 0600942314016), вказана податкова вимога вручена уповноваженій особі ТОВ «Суперлакомка» 16.07.2024 року.
Наявність, склад та точний розмір податкового боргу належним чином підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Львівській області (за новим основним місцем обліку платника) про податкову заборгованість станом на 18.11.2025 № 12439/5/13-01-13-02, а також інформацією з інтегрованих карток платника податків.
Станом на дату звернення податкового органу до суду із цим позовом та на час розгляду адміністративної справи по суті, жодних доказів добровільного погашення податкового боргу в розмірі 10 378,60 грн (повністю або частково) відповідач суду не надав, а обставин, викладених у позові, не спростував.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі – ПК України) та Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), зважаючи на таке.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Цей конституційний обов`язок є безумовним, має найвищу юридичну силу та підлягає неухильному виконанню всіма суб`єктами правовідносин.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Суд зазначає, що пунктом 54.3 статті 54 ПК України передбачено обов`язок контролюючого органу самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема, за наслідками проведення камеральних перевірок та виявлення фактів порушення податкового законодавства (несвоєчасна реєстрація податкових накладних).
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (далі – ППР), крім випадків, коли протягом такого строку платник розпочинає процедуру оскарження рішення.
Як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення від 20.05.2024 № 0/27955/0416 відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося. Отже, визначена у ньому сума штрафних санкцій набула статусу узгодженого грошового зобов`язання.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк. Оскільки відповідач не сплатив узгоджені суми штрафних санкцій у визначений законом строк, ці зобов`язання трансформувалися у податковий борг.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України імперативно передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
Суд встановив, що позивачем вимоги вказаної норми виконано у повному обсязі шляхом формування та надіслання податкової вимоги форми «Ю» від 12.07.2024 № 0006973-1311-2040, яка була фактично вручена уповноваженій особі підприємства 16.07.2024.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника.
Механізм стягнення боргу регламентовано статтею 95 ПК України. Відповідно до пункту 95.1 цієї статті контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг та з рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам.
При цьому згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів провадиться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Цей строк на момент звернення позивача до суду сплив. Отже, звернення податкового органу до суду з цим позовом є належним, обґрунтованим та законним способом захисту фінансових інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позивач, як суб`єкт владних повноважень, виконав свій процесуальний обов`язок та надав суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Зокрема: Акт камеральної перевірки, копію податкового повідомлення-рішення, податкову вимогу з доказами її вручення (список згрупованих поштових відправлень з трекінгом), а також довідку про заборгованість та роздруківки з інтегрованих карток платника податків. Ця сукупність доказів беззаперечно підтверджує факт наявності у ТОВ «Суперлакомка» непогашеного податкового боргу у розмірі 10 378,60 грн та дотримання контролюючим органом встановленої законом процедури досудового врегулювання та стягнення.
Натомість відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, проявив процесуальну пасивність. Він не скористався своїм правом на захист, не надав суду жодних доказів, які б спростовували доводи податкового органу, та не надав підтверджень добровільної сплати вказаної суми до бюджету. Суд зауважує, що зміна місця реєстрації юридичної особи (перехід з податкового обліку в Харківській області до Львівської області) не припиняє та не скасовує її існуючих податкових зобов`язань перед державою.
У постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.
Згідно п. 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, а матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, направлення податкової вимоги на адресу місця реєстрації відповідача свідчить про дотримання вимог п. 42.2 статті 42 ПК України.
З огляду на виклаене, проаналізувавши норми чинного законодавства та оцінивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 139 КАС України. 
Відповідно до частини другої вказаної статті, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Крім того, згідно з пунктом 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальні органи звільняються від сплати судового збору в частині стягнення сум податкового боргу.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу прямої вказівки закону, а доказів понесення ним інших судових витрат (на залучення експертів чи свідків) матеріали справи не містять, судові витрати у цій справі розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Суперлакомка» (код ЄДРПОУ 32335396; адреса місцезнаходження: пл. Міцкевича, буд. 8, м. Львів, 79005) до бюджету податковий борг в сумі 10 378 (десять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 60 копійок, шляхом стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 09 березня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.