ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3532/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жигалкіна І.П. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ,  3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», м. Харків, 2) Акціонерне товариство «Харківобленерго», м. Харків, 3) Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», м. Київ 	
до 	Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ», м. Харків 	
про 	стягнення 88 876,22 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області 01 жовтня 2025 року із позовною заявою про стягнення з Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» (надалі - Відповідач) загальної суми боргу у розмірі 88 876,22 грн (де: заборгованість за спожиту електричну енергію у січні – березні 2019 року у розмірі 31 514,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 26 988,67 грн, 15% річних у розмірі 30 373,00 грн), а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Також позивач просить суд визнати справу малозначною та розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.
Позов обґрунтовано з посиланням на порушення Відповідачем умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», положень ПРРЕЕ, по оператору системи розподілу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3532/25. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Повідомлено сторони, що додаткові письмові докази, висновки експертів, клопотання, заяви та пояснення можуть бути подані ними до суду у строк до 29.10.2025.
30 жовтня 2025 року представник Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» Черкашин А.С. звернувся до суду із заявою (вх. № 25207) про ознайомлення з матеріалами справи.
04 листопада 2025 року представник Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» Черкашин А.С. ознайомився з матеріалами справи в паперовому вигляді.
10 грудня 2025 року через канцелярію суду представником Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» Черкашиним А.С. подано заяву (вх. №28916) про залучення третіх осіб та поновлення строку на подання заяви. Відповідач у даній заяві зазначає про те, що СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» вважає позовні вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго» безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не укладався на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» з посиланням на те, що за постачання електричної енергії СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» сплачує ПрАТ «Харківенергозбут», яке здійснює постачання з 01.01.2019 на підставі Договору № 346УЗ, що підтверджується квитанціями про сплату. Розрахунки за спожиту електричну енергію СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» проведені на підставі переданих у відповідності до показів приладу обліку від оператора системи розподілу – АТ «Харківобленерго». А отже рішення суду у справі № 922/3532/25 може вплинути на права та обов`язки ПрАТ «Харківенергозбут» та АТ «Харківобленерго» по відношенню до сторін у справі та приведення облікових даних щодо сторін у відповідності до рішення суду. Відтак, Відповідач просить суд залучити до участі у справі № 922/3532/25 в якості третіх осіб, які не заявляють вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, код ЄДРПОУ 42206328); Акціонерне товариство «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, код ЄДРПОУ 00131954).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 постановлено:
1. Заяву (вх. №28916 від 10.12.2025) Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» про поновлення строку на подання заяви та залучення третіх осіб – задовольнити.
2. Поновити пропущений строк СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» на подання заяви про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
3. Залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
- Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, код ЄДРПОУ 42206328);
- Акціонерне товариство «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд. 149, код ЄДРПОУ 00131954);
- Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815).
4. Зобов`язати: - Позивача надіслати залученим третім особам позов з додатками, докази направлення надати до суду.
5. Встановити третім особам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання пояснень щодо позову в порядку статті 168 ГПК України.
5.1. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПрАТ «Харківенергозбут» надати господарському суду:
- докази укладення Договору про постачання електричної енергії з Відповідачем - Садівничий кооператив «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» (код ЄДРПОУ 22684174);
- докази отримання коштів ПрАТ «Харківенергозбут» від Відповідача за постачання електричної енергії;
- пояснення щодо укладеного Договору № 346УЗ між ПрАТ «Харківенергозбут» та СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ».
5.2. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – АТ «Харківобленерго» надати пояснення з наданням належних доказів, на якій підставі, як оператор системи розподілу, останній передавав дані обсягів споживання електричної енергії СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» для обчислення ПрАТ «Харківенергозбут» за період з січня по березень 2019 року із зазначенням обсягів постачання електричної енергії Відповідачу.
5.3. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» надати пояснення з наданням належних доказів, на якій підставі, як оператор системи розподілу, останній передавав дані обсягів споживання електричної енергії СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» для обчислення ДПЗД «Укрінтеренерго» за період з січня по березень 2019 року із зазначенням обсягів постачання електричної енергії Відповідачу.
16 грудня 2025 року представником ДПЗД «Укрінтеренерго» Валентиновою О.М. подано до суду заяву (вх. №29359) щодо виконання вимог ухвали суду від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25 разом з доказами направлення залученим третім особам позовної заяви з додатками.
16 грудня 2025 року представником ПрАТ «Харківенергозбут» Ткаченко А.В. подано до суду заяву про продовження процесуального строку (вх. №30124) на подання письмових пояснень на позов та для надання письмових доказів на виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25, в якій остання в обґрунтування необхідності продовження строку на подання письмових пояснень на позов та для надання письмових доказів на виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25 посилається на те, що третя особа об`єктивно була позбавлена можливості зібрати всі письмові докази (документи) на яких ґрунтуються пояснення, міркування та аргументи ПрАТ «Харківенергозбут» щодо наведених позовних вимог та які витребовуються судом в строк до 02 січня 2026 року, оскільки їх обсяг є досить великим, у зв`язку з чим виникає необхідність у продовженні процесуального строку на подання письмових пояснень на позов. Крім того, зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації та збільшенням інтенсивності ракетно-бомбових ударів по м. Харкову, частину працівників ПрАТ «Харківенергозбут» було переведено на дистанційний режим роботи, що значно ускладнило взаємодію між підрозділами та отримання документів із інших відділів, просить звернути увагу суду на виключну необхідність перебування працівників Товариства під час всіх повітряних тривог в укриттях, оскільки російська федерація продовжує здійснювати обстріли підприємств енергетичної інфраструктури України, одним з яких є ПрАТ «Харківенергозбут». З огляду на вище викладене, задля дотримання принципів господарського судочинства, з метою повного та всебічного розгляду даної справи, для надання можливості висловлення своєї позиції всіма учасниками справ, через введення в Україні воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 та ситуацію в Україні, перебої з електропостачанням, на підставі ч. 2 ст. 119 ЦПК України, звертається до суду із заявою про продовження ПрАТ «Харківенергозбут» процесуального строку на подання письмових пояснень на позов та для надання письмових доказів на виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25.
24 грудня 2025 року представником АТ «Харківобленерго» Зеленською Т.Ю. подано до суду пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (вх. №30152), в яких остання зазначає, що договірні відносини між Садівничим кооперативом “Чорнобилець” та оператором системи розподілу АТ “Харківобленерго” відсутні. Відповідачем в заяві про залучення третіх осіб, помилково зазначено, що рахунки за спожиту електричну енергію проведено на підставі переданих даних у відповідності до показів приладу обліку від оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго”, так як Товариство не є оператором системи розподілу у даній справі, який передає дані показів приладу для постачальника електричної енергії ПрАТ “Харківенергозбут”.
21 січня 2026 року представником АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» адвокатом Степановим А.М. подано до суду пояснення третьої особи (вх. №1768), в яких останній зазначає, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (зі змінами) Позивача визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 31.12.2025. Територія здійснення діяльності Позивача як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В свою чергу, Третя особа здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на підставі відповідної ліцензії, виданої відповідно до Постанови НКРЕКП від 18.11.2018 №1395. Таким чином, АТ «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» надаються послуги з розподілу електричної енергії. Об`єкт споживача – Садівничого кооператива «Чорнобилець», до якого здійснюється розподіл електричної енергії знаходиться за адресою: Харківська область, с. Лизогубівка. EIC - код точка комерційного обліку 62Z894695846614N. 26.03.2008 був укладений Договір про постачання електричної енергії №П/ЕЕ-14106 (надалі – Договір) між Державним підприємством «Південна залізниця», в особі відокремленого підрозділу «Енергозбут» ДП «Південна залізниця» (правонаступником всіх зобов`язань відокремленого підрозділу «Енергозбут» ДП «Південна залізниця» за Договором є акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут») та Садівничого кооператива «Чорнобилець». Діючий між сторонами Договір є договором приєднання, укладеним відповідно до ст. 634 ЦК України. Третя особа 2 здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на підставі відповідної ліцензії, виданої відповідно до Постанови НКРЕКП від 18.11.2018 №1395. Разом з тим, до електричних мереж Третьої особи підключені об`єкти Відповідача. Третьою особою, в силу положень норм чинного законодавства, здійснювався облік спожитої Відповідачем електричної енергії, а відповідні відомості передавались постачальнику (в даному випадку Позивачу як постачальнику «останньої надії»). З 01.01.2019 по 31.03.2019 Позивач здійснював постачання електричної енергії Відповідачу через електричні мережі Третьої особи. За вказаний період Позивачем було реалізовано Відповідачу електричну енергію у наступних обсягах: 1) за січень 2019 року – 2922 кВт*год.; 2) за лютий 2019 року – 3983 кВт*год.; 3) за березень 2019 року – 3322 кВт*год.; все – 2 клас напруги ТКОЕЕ. Покази засобу обліку електричної енергії за січень 2019 року - березень 2019 року надавалися споживачем - Садівничим кооперативом «Чорнобилець» у вигляді «Звіту про використану електричну енергію» щомісяця до Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця». Додатково звертає увагу суду, що Третій особі відомі виключно обсяги електричної енергії, передані Позивачем Відповідачу через власні електричні мережі, а отже Третя особа об`єктивно позбавлена можливості підвередити чи спростувати відомості щодо загальних обсягів спожитої Відповідачем електричної енергії, оскільки не має відомостей щодо обсягів електричної енергії переданої через мережі Третьої особи – ПрАТ «Харківенергозбут», а отже і загальної вартості спожитої Відповідачем електричної енергії. Вважає заявлені Позивачем позовні вимоги (за умови невиконання або неналежного виконання Відповідачем власних зобов`язань щодо оплати вартості спожитої електричної енергії) є законними та обґрунтованими. Повідомляє суд, що надати копії Звітів про покази засобів обліку електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року, копії Актів про обсяги розподіленої енергії за січень 2019 року - березень 2019 року, копії Актів приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року та інші документи наразі неможливо, оскільки приміщення Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ Укрзалізниця», що розташоване за адресою: Харківська область, місто Куп`янськ, вулиця Тополина, будинок 2 «А», було зруйновано в наслідок бойових дій.
22 січня 2026 року представником ПрАТ «Харківенергозбут» Ткаченко А.В. подано до суду пояснення третьої особи щодо позову (вх. №1793), в яких останній зазначає, що Товариство, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua. СК «Чорнобилець» було надано підписану заяву-приєднання, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору № 346УЗ від 01.01.2019 з СК «Чорнобилець» (далі - Договір). Окрім двостороннє підписаного Договору, споживач також надав підписану комерційну пропозицію. Отже, СК «Чорнобилець» надано власноруч підписано заяву приєднання, підписано Договір та комерційну пропозицію до нього. СК «Чорнобилець» обрав електропостачальником ПрАТ «Харківенергозбут», про що свідчить укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 346УЗ (разом із заявою-приєднання та комерційною пропозицією). Враховуючи вищевикладене, СК «Чорнобилець» обрав ПрАТ «Харківенергозбут» електропостачальником у строк, визначений п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», отже відсутні підстави вважати, що споживач не визначився з електропостачальником. Також повідомляє суд про те, що СК «Чорнобилець» здійснює оплати за спожиту електричну енергію ПрАТ «Харківенергозбут» своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями щодо здійснення оплат СК «Чорнобилець» за електричну енергію за період з січня 2019 року по листопад 2025 року. Враховуючи вищевикладене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову ДПЗД «Укрінтеренерго», оскільки СК «Чорнобилець» з січня 2019 року є споживачем ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі укладеного та підписаного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 346УЗ.
Також у поясненнях третьої особи щодо позову (вх. №1793) ПрАТ «Харківенергозбут» зазначає причини пропуску строку на подання пояснень щодо позову у справі та виконання ухвали, а відтак просить суд визнати такі причини пропуску строку на подання пояснень щодо позову у справі та виконання ухвали, з урахуванням поданого клопотання про продовження процесуального строку поважними та поновити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» строк на подання пояснень та виконання ухвали щодо позову у справі № 922/3532/25.

Розглянувши заяву (вх. №30124 від 16.12.2025) ПрАТ «Харківенергозбут» про продовження процесуального строку, встановленого судом, для подання письмових пояснень щодо позову та для надання письмових доказів на виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25, письмових пояснень АТ «Харківобленерго» щодо позову (вх. №30152 від 24.12.2025), письмових пояснень АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» щодо позову (вх. №1768 від 21.01.2026), письмових пояснень ПрАТ «Харківенергозбут`щодо позову (вх. №1793 від 22.01.2026) з клопотанням про поновлення строку на подання пояснень та виконання ухвали, суд виходить з наступного.
З огляду на необхідність забезпечення принципу змагальності, рівності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи, для надання можливості висловлення своєї позиції всіма учасниками справи, а також приймаючи до уваги поточну обстановку, що склалася в місті Харкові та Харківської області в умовах дії в Україні воєнного стану, суд
- на підставі ч.2 ст.119 ГПК України та ч.4 ст.168 ГПК України задовольняє заяву ПрАТ «Харківенергозбут» про продовження процесуального строку (вх. №30124 від 16.12.2025) та продовжує строк третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПрАТ «Харківенергозбут» на подання письмових пояснень на позов та для надання письмових доказів на виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25;
- на підставі ст.119 ГПК України та ст.168 ГПК України, задовольняє клопотання ПрАТ «Харківенергозбут» про поновлення процесуального строку на подання пояснень та виконання ухвали, поданого разом з письмовими поясненнями (вх. №1793 від 22.01.2026) та поновляє строк третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПрАТ «Харківенергозбут» на подання письмових пояснень на позов та виконання ухвали від 11.12.2025 у справі № 922/3532/25;
- на підставі ст. 168 ГПК України приймає до розгляду письмові пояснення щодо позову (вх. №1793 від 22.01.2026) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПрАТ «Харківенергозбут»;
- на підставі ст. 168 ГПК України приймає до розгляду письмові пояснення щодо позову (вх. №30152 від 24.12.2025) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «Харківобленерго»;
- на підставі ст. 168 ГПК України приймає до розгляду письмові пояснення щодо позову (вх. №1768 від 21.01.2026) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

29 січня 2026 року представником ДПЗД «Укрінтеренерго» Валентиновою О.М. подано до суду клопотання (вх. №2430) про витребування доказів у справі № 922/3532/25, в якому просить суд витребувати у ПрАТ «НЕК «Укренерго» належним чином завірені копії наступних документів:
1. Повідомлення оператора системи розподілу АТ «Укрзалізниця» про укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з Садівничим кооперативом «Чорнобилець».
2. Звітів оператора системи розподілу АТ «Укрзалізниця» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного комерційного обліку споживачів постачальника універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут» за період з січня по березень 2019 року.
3. Рахунків на оплату за спожиту електричну енергію, виставлені Садівничому кооперативу «Чорнобилець» за період з січня по березень 2019 року.
В обґрунтування поданого клопотання (вх. №2430 від 29.01.2026) про витребування доказів у справі № 922/3532/25 Позивач посилається на обставини, викладені у письмових поясненнях АТ «Українська залізниця» та ПрАТ «Харківенергозбут» та зазначає про те, що ПрАТ «Харківенергозбут» додані до пояснення тільки докази, які підтверджують отримання коштів від СК «Чорнобилець» за спожиту електроенергію за період з січня 2019 року по листопад 2025 року, проте не надані Рахунки на оплату за спожиту електричну енергію, виставлені СК «Чорнобилець» за спірний період та Звіти оператора системи розподілу АТ «Укрзалізниця» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного комерційного обліку споживачів постачальника універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут», тобто підстави для здійснення нарахування за спожиту електроенергію. Крім того, електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в порядку, установленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.
09 березня 2026 року представником ДПЗД «Укрінтеренерго» Валентиновою О.М. подано до суду заяву (вх. №5664) про виправлення описки, в якому остання зазначає, що в прохальній частині клопотання допушено описку, невірно зазначено назву третьої особи -1 та просить суд прохальну частину клопотання вважати викладеною у наступній редакції: «Витребувати у ПрАТ «Харківенергозбут» належним чином завірені копії наступних документів: 1. Повідомлення оператора системи розподілу АТ «Укрзалізниця» про укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з Садівничим кооперативом «Чорнобилець». 2. Звітів оператора системи розподілу АТ «Укрзалізниця» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного комерційного обліку споживачів постачальника універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут» за період з січня по березень 2019 року. 3. Рахунків на оплату за спожиту електричну енергію, виставлені Садівничому кооперативу «Чорнобилець» за період з січня по березень 2019 року».
12 березня 2026 року представником ПрАТ «Харківенергозбут» Ткаченко А.В. подано до суду заперечення (вх. №6013) на клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про витребування доказів, в якому остання заперечує проти прийняття даного клопотання та заяви до розгляду, з підстав прострочення процесуального та встановленого судом строку на подання клопотань, заяв, пояснень та відсутність звернення Позивача до суду з клопотанням про поновлення строків на подання такого клопотання та заяви із зазначенням для цього обґрунтованих аргументів та переконливих доказів та просить суд залишити без розгляду зазначені клопотання та заяву Позивача.

Розглянувши клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про витребування доказів у справі № 922/3532/25 (вх. №2430 від 29.01.2026), з урахуванням заяви ДПЗД «Укрінтеренерго» про виправлення описки (вх. №5664 від 09.03.2026), а також заперечення ПрАТ «Харківенергозбут» (вх. №6013 від 12.03.2026) на клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про витребування доказів, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч. 4 ст. 81 ГПК України).
Отже, зазначеними нормами передбачено право (а не обов`язок суду) за вмотивованим клопотанням учасника справи постановити ухвалу про витребування відповідних доказів.
Наслідки пропуску процесуальних строків встановлені ст. 118 ГПК України, згідно з якою право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас, Позивач не надав суду доказів звернення до третьої особи про надання необхідних документів та причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання, як і відстуність обґрунтування неможливості подання клопотання про витребування доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, обґрунтованого клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів, що, в силу вимог ч.1, п.4-5 ч.2 ст.81 ГПК України та ст. 118 ГПК України, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення судом поданого Позивачем клопотання про витребування доказів.
Відтак, суд в задоволенні клопотання Позивача - Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про витребування доказів у справі № 922/3532/25 (вх. №2430 від 29.01.2026), з урахуванням заяви ДПЗД «Укрінтеренерго» про виправлення описки (вх. №5664 від 09.03.2026), відмовляє.

Як встановлено судом, сторони мають зареєстровані Електронні кабінети в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відтак, для надання можливості сторонам скористатися своїми процесуальними правами відповідно до ст. 251 - 252 ГПК України, суд направив ухвали суду на адреси зареєстрованих Електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд ЄСІТС сторін.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).
Згідно з ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.
Згідно з ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.
Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.
Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.
Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.
На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області (керованими боєприпасами, КАБ, С-300 та інш., що може повністю покривати місто Харків, будь-який район, навіть населені пункти Харківської області), відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання, після масованих ракетних обстрілів росії (майже знищено всі основні енергетичні об`єкти, які живлять місто), пошкодження будівлі, де розміщений суд, а отже призвело до певних перебоїв у роботі, таким чином суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.
Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача щодо заявлених до нього позовних вимог, пояснення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача щодо позову, всебічно та повно перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.
11 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), тим самим розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні. Одним з основних етапів реформи є відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб. Згідно Закону договори про постачання електричної енергії, які укладені споживачами з ПАТ «Укрзалізниця», припиняють свою дію з 1 січня 2019 року.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VIII було внесено зміни, зокрема, в Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі – Закон із змінами), які набирають чинності з 01.01.2019.
Так, відповідно до положень Закону із змінами визначено, що тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року включно, універсальні послуги, окрім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт.
Всі інші споживачі (крім побутових та малих непобутових споживачів), яким на день набрання чинності Закону здійснював постачання електричної енергії постачальник за регульованим тарифом (ПАТ «Укрзалізниця»), повинні були обрати собі електропостачальника та укласти з ним договір постачання електричної енергії споживачу.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.
У разі не обрання споживачем (крім побутового та малого непобутового споживача) нового електропостачальника, постачання електричної енергії такому споживачу впродовж не більше 90 днів буде здійснюватися постачальником «останньої надії» відповідно до статті 64 Закону, який за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1023-р визначено – Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на період з 1 січня 2019 року до 1 січня 2021 року. При цьому тарифи на послуги постачальника «останньої надії» будуть значно вище роздрібного тарифу постачальника електричної енергії. Постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» здійснюється виключно також у випадку необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» здійснюється на строк, який не може перевищувати 90 календарних днів.
Після завершення граничного строку постачання електричної енергії (90 календарних днів) та у випадку неукладення споживачем договору з постачальником електричної енергії, постачання електричної енергії такому споживачу припиняється (абзац 3 пункт 3.4.4, підпункт 1 пункту 5.4.1, підпункт 3 пункту 5.4.2, пункт 6.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії).
Відповідно до пункту 3.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ): «Постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку НДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами».
Як стверджує Позивач, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі – Постачальник, Позивач, ДПЗД «Укрінтеренерго»), яке виконує функції постачальника «останньої надії», діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344, та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (із змінами), відповідно до положень ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (із змінами) (далі - ПРРЕЕ), та САДІВНИЧИМ КООПЕРАТИВОМ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» (далі – Споживач, Відповідач), укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», положень ПРРЕЕ, по оператору системи розподілу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 р. №1023-р (із змінами) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» (далі - ПОН) на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2025 року.
Положеннями статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (пунктом 3.4.4 Правил).
Зокрема, ще з 27.12.2018 року на виконання положень частини одинадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії», на своєму офіційному вебсайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Комерційна пропозиція для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
Відповідно до положень статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», яка кореспондується з умовами, що зазначені в Комерційній пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
Тобто, законодавством встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» укладається на підставі дій споживача – споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. У такому разі договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником «останньої надії» у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.
Як зазначалося вище, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (зі змінами) Позивача визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 31.12.2025. Територія здійснення діяльності Позивача як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Відповідно до п.10 ПРРЕЕ: «До запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР».
В свою чергу, Третя особа - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на підставі відповідної ліцензії, виданої відповідно до Постанови НКРЕКП від 18.11.2018 №1395. Таким чином, Акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» надаються послуги з розподілу електричної енергії.
Третя особа - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» стверджує, що об`єкт споживача – Садівничого кооператива «Чорнобилець», до якого здійснюється розподіл електричної енергії знаходиться за адресою: Харківська область, с. Лизогубівка. EIC - код точка комерційного обліку 62Z894695846614N.
26.03.2008 був укладений Договір про постачання електричної енергії №П/ЕЕ-14106 (надалі – Договір) між Державним підприємством «Південна залізниця», в особі відокремленого підрозділу «Енергозбут» ДП «Південна залізниця» (правонаступником всіх зобов`язань відокремленого підрозділу «Енергозбут» ДП «Південна залізниця» за Договором є акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут») та Садівничого кооператива «Чорнобилець». Діючий між сторонами Договір є договором приєднання, укладеним відповідно до ст. 634 ЦК України.
До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та оператором системи розподілу урегульовуються окремими положеннями діючого договору про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), згідно п.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 413(зі змінами) (далі – Правила).
Згідно з пп.29 п.2.2. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу від 27.12.2017 № 1470: «При провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії».
В свою чергу, Третя особа здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на підставі відповідної ліцензії, виданої відповідно до Постанови НКРЕКП від 18.11.2018 №1395.
Факт споживання електричної енергії споживачем підтверджується даними комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику «останньої надії» оператор системи розподілу/передачі, відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 28.12.2019 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та згідно з Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118 (далі – Тимчасовий порядок), а саме шляхом надання постачальнику «останньої надії» Звіту за фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.
Разом з тим, до електричних мереж Третьої особи підключені об`єкти Відповідача. Таким чином, остання зазначає, що в силу положень вищенаведених норм чинного законодавства, здійснювався облік спожитої Відповідачем електричної енергії, а відповідні відомості передавались постачальнику (в даному випадку Позивачу як постачальнику «останньої надії»).
Отже, за даними АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», на якого покладено функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії САДІВНИЧИЙ КООПЕРАТИВ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01 січня 2019 року, що підтверджується копією повідомлення АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 20.02.2019 р в матеріалах справи.
Відповідно до положень пункту 4.12 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Третя особа - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» зауважує, що з 01.01.2019 по 31.03.2019 Позивач здійснював постачання електричної енергії Відповідачу через електричні мережі Третьої особи.
За вказаний період Позивачем було реалізовано Відповідачу електричну енергію у наступних обсягах:
1) за січень 2019 року – 2922 кВт*год.;
2) за лютий 2019 року – 3983 кВт*год.;
3) за березень 2019 року – 3322 кВт*год.;
все – 2 клас напруги ТКОЕЕ.
Покази засобу обліку електричної енергії за січень 2019 - березень 2019 надавалися споживачем - Садівничим кооперативом «Чорнобилець» у вигляді «Звіту про використану електричну енергію» щомісяця до Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця». Третій особі відомі виключно обсяги електричної енергії, передані Позивачем Відповідачу через власні електричні мережі, а отже Третя особа об`єктивно позбавлена можливості підвередити чи спростувати відомості щодо загальних обсягів спожитої Відповідачем електричної енергії, оскільки не має відомостей щодо обсягів електричної енергії переданої через мережі ПрАТ «Харківенергозбут», а отже і загальної вартості спожитої Відповідачем електричної енергії.
При цьому, Третя особа - АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» зазначає, що надати копії Звітів про покази засобів обліку електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року, копії Актів про обсяги розподіленої енергії за січень 2019 року – березень 2019 року, копії Актів приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року та інші документи наразі неможливо, оскільки приміщення Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ Укрзалізниця», що розташоване за адресою: Харківська область, місто Куп`янськ, вулиця Тополина, будинок 2 «А», було зруйновано в наслідок бойових дій.
Згідно з положеннями ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії»:«Постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії», ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії» здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником «останньої надії» при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором. Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті».
Положеннями пункту 3 частини першої статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Положеннями п. 2.1. глави 2 Договору встановлено, що Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Крім цього, п. 5.8. глави 5 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до положень п. 5.10 глави 5 Договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» оплата виставленого Постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Умовами Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року встановлено обов`язок сплати Споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.
Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі – продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.
На виконання зазначеного Договору, за даними оператора системи розподілу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, відповідно до постанови НКРЕК від 08.11.2018 №1395):
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2019 року, Відповідачу Позивачем складено Акт № 001149 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 31 січня 2019 року та рахунок № 000022684174/29/О01/04078 від 14.02.2019 р. на обсяг споживання електричної енергії – 2 922 кВт*год. на суму 9 004,15 грн (з ПДВ) та направлено Відповідачу на його юридичну адресу 14.02.2019 р.;
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за лютий 2019 року (копія додається) Відповідачу Позивачем складено Акт № 001474 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019р. від 28 лютого 2019 року та рахунок № 000022684174/29/О02/05131 від 14.03.2019 р. на обсяг споживання електричної енергії – 3 983 кВт*год. на суму 12273,64 грн (з ПДВ) та направлено Відповідачу поштою на його юридичну адресу;
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за березень 2019 року (копія додається) Відповідачу Позивачем складено Акт № 002255 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період березень 2019р. від 31 березня 2019 року та рахунок № 000022684174/29/О03/05987 від 06.04.2019 р. на обсяг споживання електричної енергії – 3 322 кВт*год. на суму 10 236,76 грн (з ПДВ) та направлено Відповідачу поштою на його юридичну адресу 08.04.2019 р.
Отже, Позивач зазначає, що належним чином виконав свої зобов`язання, в частині постачання електричної енергії, що підтверджується Актами купівлі-продажу електроенергії за січень, лютий та березень 2019 року.
Проте, на думку Позивача, Відповідачем в порушення умов п. 2.1 глави 2 Договору не здійснено своєчасну та повну оплату спожитої (купленої) електричної енергії та не здійснено інші платежі згідно з умовами цього Договору, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість.
Таким чином, Позивач стверджує, що заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиту електричну енергію станом на дату подання цього позову становить – 31 514,55 грн (з урахуванням ПДВ).
Положеннями п.п. 6 п. 7.1. глави 7 Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» встановлено, що Постачальник має право отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов Договору та чинного законодавства.
Відповідно до положень Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
В той же час частиною другою ст. 625 ЦКУ встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Приписи ст. 625 ЦКУ про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.
Відповідно до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, а саме положеннями розділу «Додаткові зобов`язання Споживача», встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), яке слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до Протоколу розрахунку за типом заборгованості пеня, 15% річних та інфляція за період з 28.02.2019 по 26.08.2025 р. (включно) розмір санкцій, які, на думку Позивача, підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання становить 57 361,67 грн.
З урахуванням зазначеного, станом на дату подання позовної заяви, Позивач вважає, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 88 876,22 грн, зокрема:
- 31 514,55 грн – заборгованість за поставлену електроенергію;
- 30 373,00 грн - 15% річних;
- 26 988,67 грн - інфляційні втрати.
З метою досудового врегулювання спору 15.05.2019 р. на юридичну адресу Відповідача Позивачем направлена претензія-вимога від 14.05.2019 р. № 44/11-000216 на суму 31 514,55 грн, яка, за твердженням Позивача, залишилася без відповіді та задоволення.
Враховуючи вищенаведене, ДПЗД «Укрінтеренерго» звернувся за захистом своїх порушених прав в судового порядку.
Відповідно до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, керуючись ст. 259 ЦК України, встановлено в цьому Договорі збільшений строк позовної давності, а саме:
- строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років.
При цьому, Позивач посилається до пункту 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, Позивач вважає, що станом на 24.02.2022 року строк позовної давності визначений Комерційною пропозицією № 2 від 27.12.20218 р. для звернення до суду з вимогою про стягнення боргу не пройшов, а його перебіг зупинився на строк дії воєнного стану.
На підставі викладено вище Позивач зазначає, що ДПЗД «Укрінтеренерго» подає відповідну заяву з дотриманням строків позовної давності.
Водночас, Відповідач у поданій до суду заяві (вх. №28916 від 10.12.2025) зазначає, що СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» вважає позовні вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго» безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не укладався на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» з посиланням на те, що за постачання електричної енергії СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» сплачує ПрАТ «Харківенергозбут», яке здійснює постачання з 01.01.2019 на підставі Договору № 346УЗ.
На підтвердження зазначених обставин Відповідач надав копії квитанцій про сплату, а саме:
- Квитанція №11581 від 20.02.2019 на суму 6048,00 грн з призначенням платежу: «Плата за е/е за 02.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ.»;
- Квитанція №28083 від 22.03.2019 на суму 4872,00 грн з призначенням платежу: «Плата за е/е за 03.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ.»;
- Квитанція №64041 від 19.04.2019 на суму 4704,00 грн з призначенням платежу: «Плата за е/е за 04.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ.».
Також, Відповідач зазначає, що розрахунки за спожиту електричну енергію СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» проведені на підставі переданих у відповідності до показів приладу обліку від оператора системи розподілу – АТ «Харківобленерго». 
АТ «Харківобленерго» у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву (вх. №30152 від 24.12.2025) зазначено, що договірні відносини між Садівничим кооперативом “Чорнобилець” та оператором системи розподілу АТ “Харківобленерго” відсутні. Відповідачем в заяві про залучення третіх осіб, помилково зазначено, що рахунки за спожиту електричну енергію проведено на підставі переданих даних у відповідності до показів приладу обліку від оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго”, так як Товариство не є оператором системи розподілу у даній справі, який передає дані показів приладу для постачальника електричної енергії ПрАТ “Харківенергозбут”.
Надаючи свої пояснення третьої особи - ПрАТ «Харківенергозбут» (вх. №1793 від 22.01.2026) зазначає, що у зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.
Товариство, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.
Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).
Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua.
Відповідно до п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» «Під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання».
Відповідачем - СК «Чорнобилець» було надано Третій особі - ПрАТ «Харківенергозбут» підписану заяву-приєднання, отже Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору № 346УЗ від 01.01.2019 з СК «Чорнобилець» (далі - Договір).
Згідно інформації щодо об`єкта споживача СК «Чорнобилець» в заяві-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, визначено, що за особовим рахунком № 5128 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом, за адресою: Харківська обл., оп. Світанок, юр. Адреса: м. Харків, вул. Ощєпкова, б. 13, кв. 9, EIC-код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z894695846614N, найменування Оператора, з яким Споживач уклав договір розподілу/передачі електричної енергії - «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».
Окрім двостороннє підписаного Договору, споживач також надав ПрАТ «Харківенергозбут» підписану комерційну пропозицію № 6.
Отже, СК «Чорнобилець» надано ПрАТ «Харківенергозбут» власноруч підписано заяву-приєднання, підписано Договір та комерційну пропозицію до нього, а отже СК «Чорнобилець» обрав електропостачальником ПрАТ «Харківенергозбут», про що свідчить наданий до матеріалів справи укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 346УЗ (разом із підписаними заявою-приєднання та комерційною пропозицією).
ПрАТ «Харківенергозбут» зазначає, що СК «Чорнобилець» обрано його в якості електропостачальника у визначений п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» строк, отже відсутні підстави вважати, що споживач не визначився з електропостачальником.
На підставі чтого споживач - СК «Чорнобилець» здійснював оплати за спожиту електричну енергію ПрАТ «Харківенергозбут» своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями щодо сплати за електричну енергію за період з січня 2019 року по листопад 2025 року, копії яких надані до матеріалів справи, серед яких, зокрема:
- Платіжна інструкція №15181 від 23.01.2019 на суму 4200,00 грн з призначенням платежу: «п/плата за ел.енерг за 01/2019 зг дог 346УЗ від 01.01.2019 в т.ч. ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №11581 від 20.02.2019 на суму 6048,00 грн з призначенням платежу: «плата за е/е за 02.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №28083 від 22.03.2019 на суму 4872,00 грн з призначенням платежу: «плата за е/е за 03.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №64041 від 19.04.2019 на суму 4704,00 грн з призначенням платежу: «за ел.енерг за 04/2019 зг дог 346УЗ від 01.01.2019 в т.ч. ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_».

Предметом доказування у справі є обставини щодо віднесення Садівничого кооператива «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» до споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником "останньої надії", укладання договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», факт споживання електричної енергії споживачем, наявності прострочення оплати, наявності/відсутності підстав для стягнення заборгованості саме Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» як постачальником "останньої надії".

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, Постанови НКРЕКП № 505 від 19.06.2018, Постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018, типовим договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", типовим договором про постачання універсальних послуг. Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.
Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1-3, 5 статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України).
Доводи Позивача ґрунтуються на укладеному з Відповідачем договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції з січня 2019 року по березень 2019 року, по оператору системи розподілу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» до об`єкта споживача – Садівничого кооператива «Чорнобилець», до якого здійснюється розподіл електричної енергії (EIC - код точка комерційного обліку 62Z894695846614N).
Позивач посилається на те, що підтверджуючим фактом споживання електричної енергії споживачем є дані комерційного обліку (обсяги), що надаються оператором системи розподілу/передачі постачальнику «останньої надії» відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 28.12.2019 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та згідно з Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118 (далі – Тимчасовий порядок), а саме шляхом надання постачальнику «останньої надії» Звіту за фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.
В свою чергу АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» як адміністратор комерційного обліку (відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії») здійснював постачання електричної енергії споживачу (Відповідачу) через свої електричні мережі, що відображено також у повідомлення АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 20.02.2019 оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».
Разом з цим, АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» зазначає, що до Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» споживачем - Садівничим кооперативом «Чорнобилець» щомісяця подавались покази засобу обліку електричної енергії за січень 2019 року - березень 2019 року у вигляді «Звіту про використану електричну енергію».
При цьому АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» відомі виключно обсяги електричної енергії, передані через власні електричні мережі, проте Третя особа об`єктивно позбавлена можливості підвередити чи спростувати відомості щодо загальних обсягів спожитої Відповідачем електричної енергії, оскільки не має відомостей щодо обсягів електричної енергії переданої через мережі ПрАТ «Харківенергозбут», а отже і загальної вартості спожитої Відповідачем електричної енергії. Посилаючись на надані копії Звітів про покази засобів обліку електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року, копії Актів про обсяги розподіленої енергії за січень 2019 року – березень 2019 року, копії Актів приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за період січень 2019 року – березень 2019 року.
Крім того АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» повідомляє про неможливість надання інших доказів, оскільки приміщення Куп`янського лінійного відділу ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ Укрзалізниця», що розташоване за адресою: Харківська область, місто Куп`янськ, вулиця Тополина, будинок 2 «А», було зруйновано в наслідок бойових дій.
На думку Позивача, ним належним чином виконано свої зобов`язання, в частині постачання електричної енергії, що підтверджується Актами купівлі-продажу електроенергії за січень, лютий та березень 2019 року.
Проте, Відповідачем в порушення умов п. 2.1. глави 2 Договору не здійснено своєчасну та повну оплату спожитої (купленої) електричної енергії та не здійснено інші платежі згідно з умовами цього Договору, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем за спожиту електричну енергію станом на дату подання цього позову становить – 31 514,55 грн (з урахуванням ПДВ).
Не погоджуючисьз твердженнями Позивача Відповідачем заперечується укладання договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії», оскільки з 01.01.2019 ним було укладено договір № 346УЗ про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з ПрАТ «Харківенергозбут», надаючи при цьому докази сплати останньому за спожиту електричну енергію за Договором № 346УЗ.
З боку ПрАТ «Харківенергозбут», як постачальник електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальник універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, підтвердив укладання зі споживачем – СК «Чорнобилець» 01.01.2019 договору № 346УЗ про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, та надані відповідні докази, а саме: підписана заява-приєднання, Договір № 346УЗ, отримання від споживача - СК «Чорнобилець» коштів за спожиту електричну енергію.
Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).
Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua.
Відповідно до п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» «Під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання».
Відповідачем - СК «Чорнобилець» було надано Третій особі - ПрАТ «Харківенергозбут» підписану заяву-приєднання, отже Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах договору № 346УЗ від 01.01.2019 з СК «Чорнобилець» (далі - Договір).
Згідно інформації щодо об`єкта споживача СК «Чорнобилець» в заяві-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, визначено, що за особовим рахунком № 5128 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом EIC-код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z894695846614N, найменування Оператора, з яким Споживач уклав договір розподілу/передачі електричної енергії - «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».
Окрім двостороннє підписаного Договору, споживач також надав ПрАТ «Харківенергозбут» підписану комерційну пропозицію № 6.
Отже, СК «Чорнобилець» надано ПрАТ «Харківенергозбут» власноруч підписано заяву-приєднання, підписано Договір та комерційну пропозицію до нього, а отже СК «Чорнобилець» обрав електропостачальником ПрАТ «Харківенергозбут», про що свідчить наданий до матеріалів справи укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 346УЗ (разом із підписаними заявою-приєднання та комерційною пропозицією).
Враховуючи вищевикладене, Третя особа - ПрАТ «Харківенергозбут» зазначає, що СК «Чорнобилець» обрав ПрАТ «Харківенергозбут» електропостачальником у строк, визначений п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», отже відсутні підстави вважати, що споживач не визначився з електропостачальником.
Крім того, Третьою особою - ПрАТ «Харківенергозбут» зазначено, що СК «Чорнобилець» здійснює оплати за спожиту електричну енергію ПрАТ «Харківенергозбут» своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями щодо здійснення оплат СК «Чорнобилець» за електричну енергію за період з січня 2019 року по листопад 2025 року, копії яких надані до матеріалів справи, серед яких, зокрема:
- Платіжна інструкція №15181 від 23.01.2019 на суму 4200,00 грн з призначенням платежу: «п/плата за ел.енерг за 01/2019 зг дог 346УЗ від 01.01.2019 в т.ч. ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №11581 від 20.02.2019 на суму 6048,00 грн з призначенням платежу: «плата за е/е за 02.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №28083 від 22.03.2019 на суму 4872,00 грн з призначенням платежу: «плата за е/е за 03.2019р.дог.346УЗ від 01.01.2019р.в т.р.ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_»;
- Платіжна інструкція №64041 від 19.04.2019 на суму 4704,00 грн з призначенням платежу: «за ел.енерг за 04/2019 зг дог 346УЗ від 01.01.2019 в т.ч. ПДВ_від_ СК «Чорнобилець»_22684174_».
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу зобов`язаний надавати повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за двосторонніми договорами у порядку, визначеному правилами ринку.
Відповідно до положень пункту 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконував відповідний ОСР.
Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 1470 від 27.12.2017 року (із змінами), а саме підпунктом 29 пункту 2.2 глави 2 встановлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен в тому числі надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Відповідно до абз. 2 п. 5.2 гл. 5 Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, типову форму якого затверджено ПРРЕЕ і який є Додатком 4 до цих Правил, постачальник електричної енергії має право на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком комерційних точок обліку споживачів відповідно до реєстру точок комерційного обліку Постачальника.
Отже, ОСР щомісяця надає постачальнику електричної енергії інформацію про обсяг розподіленої електричної енергії, на підставі якої постачальник визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.
Процедура зміни постачальника електроенергії регламентована розділом IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (постанова НКРЕКП від 14.03.2018 № 312).
Верховний Суд переглядаючи судові рішення у справі № 910/8958/20 у постанові від 20.09.2021 висловив правову позицію щодо застосування приписів статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" зазначивши таке:
"8.10. За приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
8.11. Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
8.12. За приписами частини першої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку".
"8.14. За вимогами частини шостої - десятої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.
Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначається правилами роздрібного ринку.
8.15. Розділом 6 Правил № 312 від 14.03.2018 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлений порядок зміни електропостачальника.
8.16. Зокрема, пунктом 6.2.3 Правил № 312 передбачено, що в разі необрання споживачем електропостачальника після розірвання договору з попереднім електропостачальником або незабезпечення власного споживання шляхом купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на організованих сегментах ринку адміністратор розрахунків в одноденний термін переводить такого споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" шляхом зміни записів у реєстрі точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника "останньої надії" у порядку, визначеному Правилами ринку, з одночасним повідомленням операторів системи.
8.17. При цьому пунктом 6.2.4 Правил № 312 визначено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача (споживачів) на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку".
"8.21. Відповідно до пункту 1.2.9 Правил № 312 роздрібного ринку електричної енергії постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
8.22. Зокрема, відповідно до пункту 8 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
8.23. Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником".
Подібний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі № 905/1791/21.
Разом з цим, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог і передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 20.09.2021 у справі № 910/8958/20 зазначив, зокрема, таке:
"8.29. Поряд з тим колегія суддів зазначає, що виходячи із сукупного аналізу положень статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в силу вимог Закону можливо у разі настання таких обставин: попередній електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу та у разі необрання споживачем електропостачальника після розірвання договору з попереднім електропостачальником або незабезпечення власного споживання шляхом купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на організованих сегментах ринку.
8.30. Суди ж попередніх інстанцій не дослідили та не з`ясували обставини щодо фактичного споживання відповідачем електричної енергії. Зокрема, на підставі якого договору між сторонами у справі та/або договору з іншим електропостачальником відбувалось споживання електричної енергії відповідачем до серпня 2019 року; обставини щодо підстав припинення таких договірних зобов`язань та відповідно чи є ці обставини такими, що визначені у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" та, відповідно, підставою для надання послуг з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". Суди також не дослідили обставин щодо обрання/необрання відповідачем іншого електропостачальника та фактично залишили поза увагою те, що у разі доведення позивачем настання обставин передбачених частиною першою статті 64 Закону та відповідно, не доведення обставин щодо обрання останнім іншого електропостачальника, його переведення на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" ДП "Укрінтеренерго" з 01.01.2019 є правомірним в силу вимог Закону України "Про ринок електричної енергії".
З наведеного вище суд виснував, що обов`язок повідомляти адміністратора комерційного обліку (АКО) або оператора системи розподілу (ОСР) про укладання договору з новим постачальником покладається не на споживача електричної енергії, а на нового електропостачальника, який через реєстри та процедуру зміни постачальника автоматично повідомляє ОСР/АКО. Таким чином, укладання договору про постачання електричної енергії не вимагає від споживача додаткових кроків, окрім взаємодії з новим постачальником.
Суд зазначає, що, споживач не несе відповідальності за надання інформації АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», на якого покладено функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», щодо віднесення СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01 січня 2019 року (копія повідомлення АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 20.02.2019), як і не зобов`язаний повідомляти адміністратора комерційного обліку (АКО) або оператора системи розподілу (ОСР) про укладання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Таким чином Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що постачання електричної енергії споживачу відбулось постачальником «останньої надії» в силу вимог Закону України «Про ринок електричної енергії».
Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується договірні правовідносини між СК «ЧОРНОБИЛЕЦЬ» та ПрАТ «Харківенергозбут» шляхом укладання 01.01.2019 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 346УЗ на підставі заяви-приєднання та комерційної пропозиції № 6.
Тобто Позивачем не доведено, а ні укладання договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, а ні постачання електричної енергії Відповідачу, оскільки останньому як споживачу поставляв електричну енергію ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 346УЗ від 01.01.2019 та комерційної пропозиції № 6, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевказані обставини, наявність у матеріалах справи документальних доказів, які спростовують доводи Позивача про наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем з підстав відсутності укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, наявності укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 346УЗ (разом із підписаними заявою-приєднання та комерційною пропозицією № 6), відсутності обов`язку споживача повідомляти адміністратора комерційного обліку про укладання договору про постачання електричної енергії з постачальником, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позову, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не підлягає задоволенню.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.
Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.
Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.
На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".
Суд наполягає на застосуванні принципу справедливості (ст. 2 ГПК України) замість закону (praeter legem) і всупереч закону (adversus legem). Адже трапляються випадки, коли несправедливі нормативно-правові акти з`являються внаслідок "помилок" законодавця. Інша ситуація може мати місце тоді, коли застосування нормативно-правового акту в конкретній ситуації у сукупності з іншими істотними обставинами справи стає настільки несумісним зі справедливістю, що унеможливлює його застосування в розумінні здорового глузду.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на Постанову Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року по справі №521/17654/15-ц. Верховний Суд яскраво демонструє, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності.
Також, суд звертає увагу на Постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №607/4316/17-ц від 25.03.2019. У вказаній Постанові суд застосував недискримінаційний підхід та принцип неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. № 15-рп/2004у), який також підлягає застосуванню судом у справі, що розглядається.
Свого часу, Верховний Суд застосував західну доктрину "Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав)", у вирішенні договірного спору, який тлумаченні умов договору (Постанови ВС по справам № №753/11000/14-ц, № 910/16011/17).
Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини четвертої статті 11 ГПК України чинної редакції суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасіу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року), більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).
Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.
У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).
Суд, також нагадує, що концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -  

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено "23" березня 2026 р. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовзи у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua 

Суддя		І.П. Жигалкін