Справа № 738/378/26 
№ провадження 1-кп/738/55/2026 

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 березня 2026 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену 19 лютого 2026 року між прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2026 року за №12026270360000016, про обвинувачення
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Батайськ, Російської Федерації, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора – ОСОБА_2 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 , 
захисника – ОСОБА_5 
В С Т А Н О В И В:
1.Хронологія судового провадження.
20 лютого 2026 року з Корюківської окружної прокуратури до Менського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні.
24 лютого 2026 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.
06 березня 2026 року у підготовчому судовому засіданні до суду була подана угода про визнання винуватості, укладена 19 лютого 2026 року між обвинуваченим та прокурором.
2.Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 ..
Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року (справа № 738/1789/25) ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП за те, що 05 серпня 2025 року о 06 годині 43 хвилини ОСОБА_3 , будучи особою, яка не має права керувати транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Чернігівський шлях, 9 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України. Указаним судовим рішенням суду до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Судове рішення набрало законної сили 03 жовтня 2025 року.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність судового рішення - постанови Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року, яка набрала законної сили, будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 07 січня 2026 року о 16 годині 30 хвилин керував автомобілем ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на підставі пункту першого частини першої статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» був зупинений поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області під час керування транспортним засобом поблизу будинку №7 по вулиці Ринковій в місті Мена Корюківського району Чернігівської області.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
3.Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
Угода про визнання винуватості, укладена 19 лютого 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_2 , у присутності захисника ОСОБА_6 ..
Потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.
За змістом угоди: сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 - за частиною першою статті 382 КК України; ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення; сторони угоди визначили, що істотними обставинами кримінального провадження є те, що: обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриття кримінального правопорушення; кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є нетяжкими злочином; сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за частиною першою статті 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком та покладення на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України; в угоді зазначено, що сторони обізнані з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленими статтею 473 КПК України, та наслідками невиконання угоди.
4.Виклад позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;  вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Прокурор, обвинувачений, захисник у судовому засіданні зазначили, що обізнані із наслідками укладення угоди, уклали угоду добровільно та без застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, просили її затвердити та ухвалити вирок, відповідно до умов угоди про визнання винуватості.
5.Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими суд керується.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК.
Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового засідання суд з`ясував, що обвинувачений розуміє права, визначені в частині четвертій статті 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи та інтереси сторін.
Суд встановив, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, яке, за приписами статті 12 КК України, є нетяжкими злочином.
Також суд зазначає, що угода про визнання винуватості укладена в кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам та у якому відсутні потерпілі.
Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік частиною першою статті 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.
Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.
У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.
Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.
Речові докази: копію справи №738/1789/25 про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, та диск з відеозаписом з бодікамери за 07 січня 2026 року, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374, 468, 469, 472, 473-475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 19 лютого 2026 року між прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2026 року за №12026270360000016, стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. 
На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: копію справи №738/1789/25 про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, та диск з відеозаписом з бодікамери за 07 січня 2026 року, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;  2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1