Справа № 602/210/26
Провадження № 1-кп/602/62/2026

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р.       м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді -      ОСОБА_1 ,
секретар -        ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026216030000016 від 21 лютого 2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, тимчасово не працюючої, освіта вища, одруженої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, депутатом не являється, раніше не судимої, -
за ч.1 ст.126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 спільно проживає однією сім`єю разом з свекрухою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . 
20 лютого 2026 року близько 17 години 35 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , 20 лютого 2026 року близько 17 години 35 хвилин, перебуваючи на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, нанесла один удар дерев`яним держаком зі щіткою по спині ОСОБА_5 , чим завдала фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.
У зв`язку із цим, враховуючи ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_4 є кривдником - особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.
Відповідно до ст.302 КПК України прокурор, подав до суду обвинувальний акт з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4  отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого нею кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, та за участю захисника – адвоката ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_5 погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчиненого відносно неї кримінального правопорушення та будучи ознайомленою з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, не заперечила проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, про що надала до суду відповідну заяву.
Таким чином, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.
Відповідно до ч.2, 3 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.382 КПК України).
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.126 КК України знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст.126 КК України за ознакою умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
При призначенні міри покарання обвинуваченій  ОСОБА_9 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення та суду у встановленні істини у справі. 
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
На підставі наведеного, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу, яке є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої  ОСОБА_8 , попередження вчинення нею нових злочинів.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 382, 394, 395 КПК України, суд, – 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_10  визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 коп.
Речові докази по справі, а саме: дерев`яний держак зі щіткою, що зберігається в кімнаті речових доказів ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області – знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляція на протязі 30 днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя:	  	ОСОБА_1