ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/2948/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу
ОСОБА_1 

на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду
від 28.01.2026
у складі колегії суддів: Іванова О.Г. - головуючий, Кощеєва І.М., Чус О.В.,

за заявою ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового рішення

в межах справи № 908/2948/23
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність, -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.09.2023 прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , боржниця, скаржниця) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду.
2. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023 у справі № 908/2948/23 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; 
введено процедуру реструктуризації боргів боржника; 
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; 
оприлюднено повідомлення про відкриття провадження; 
призначено керуючим реструктуризацією; 
заборонено боржнику відчужувати майно; встановлено 
керуючому реструктуризацією боржника виконати певні дії.
3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2024 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023 скасовано; відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
4. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2025 у цій справі касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; 
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2024 та ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2024 у справі № 908/2948/23 скасовано;
справу № 908/2948/23 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023.
5. 05.05.2025 до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Литвиненко С.С., з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.04.2025 у цій справі, надійшла заява про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023. Також 05.05.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Литвиненко С.С. подано суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з АТ "Банк Кредит Дніпро" 68 000 грн. витрат на правничу допомогу, надану боржниці.
6. Ухвалою від 05.06.2025 Центральний апеляційний господарський суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023 у справі № 908/2948/23.
7. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2025 апеляційне провадження за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Литвиненко С.С. про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2948/23 зупинено до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 та повернення матеріалів справи № 908/2948/23 з відповідного суду.
8. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2025 у цій справі касаційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" залишено без задоволення, 
ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 у справі № 908/2948/23 залишено без змін.
9. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2025 провадження з розгляду заяви поновлено; з урахуванням змін, внесених у статтю 244 ГПК України, питання щодо судових витрат вирішено розглядати в письмовому провадженні.
Короткий зміст додаткової постанови апеляційного суду
10. Додатковою постановою від 28.01.2026 Центральний апеляційний господарський суд у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Литвиненко С.С. про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2948/23 відмовив.
11. Додаткова постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що заявлені боржницею вимоги про надання правничих послуг, визначені п.п.1-6 звіту №02/05-25 про виконану роботу від 02.05.2025, заявлені не тому суду (пунктами 4-6 визначені послуги надані у Верховному Суді) і з порушенням строків (роботи, визначені п.1-3 здійснені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції іншим складом суду і така заява подана з порушенням строку її подання, оскільки постанова ЦАГС ухвалена 19.09.2024, в той час як заява з доказами подана 05.05.2025).
12. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні витрат на правничу в розмірі 56 000 грн із заявлених 68 000 грн, визначених п.1-6 звіту про виконану роботу слід відмовити.
13. Дослідивши заяву про розподіл судових витрат, зокрема визначених у п.7 звіту від 02.05.2025 (на суму 12 000 грн) та додані до неї документи та вирішуючи чи є розмір витрат боржниці на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із необхідним обсягом правничих послуг під час розгляду окремих питань у процедурах неплатоспроможності, тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
14.  ОСОБА_1  03.02.2026 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі № 908/2948/23.
15. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/2948/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огородніка К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2026.
16. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 908/2948/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026;
ухвалено здійснити перегляд додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі № 908/2948/23 в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17.03.2026;
витребувано з Господарського суду Запорізької області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2948/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність, що містять оригінал оскаржуваного судового рішення та матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
17. 10.03.2026 та 19.03.2026 від Господарського суду Запорізької області на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на запит надійшли матеріали справи № 908/2948/23 із супровідним листом від 05.03.2026 № 908/2948/23 та від 16.03.2026 № 908/2948/23 відповідно.
18. Від представника АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому представник банку просив касаційну скаргу на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі № 908/2948/23 залишити без задоволення.
19. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.01.2026 № 4757-IX), Верховний Суд розглядає справу № 908/2948/23 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржників
( ОСОБА_1 )
20. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржниця зазначила, що, ігноруючи висновки Верховного Суду що викладені в ухвалі від 07.04.2025 у cправі № 913/769/21, в ухвалах від 12.01.2023 у справі № 910/4404/17, від 12.10.2022 у справі № 910/6306/21, 28.07.2022 у справі № 915/940/18, від 14.02.2022 у справі № 917/565/21, від 24.04.2023 у справі № 920/116/21 Центральним апеляційним господарським судом прийнято завідомо незаконне рішення, а висновки зроблені судом що заявлені боржницею вимоги про надання правничих послуг, визначені п.п.1-6 звіту №02/05-25 про виконану роботу від 02.05.2025, заявлені не тому суду (пунктами 4-6 визначені послуги надані у Верховному Суді) є завідомо хибними і таким що не відповідають дійсним обставинам справи.
21. Також скаржниця аргументувала, що відмовляючи представнику боржниці у задоволені заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції по суті позбавив можливості адвоката отримати оплату наданих послуг, тим самим знецінив послуги адвоката, що були надані у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
22. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку обставинам справи констатує що інтереси Боржника представляє арбітражний керуючий, який отримує при цьому оплату своїх послуг, однак Кодексом України з процедур банкрутства передбачено що арбітражний керуючий під час здійснення своїх повноважень є незалежним (частина перша статті 13 Кодексу), тобто по факту є арбітром у справах про неплатоспроможність і є незацікавленою стороною щодо боржника чи кредиторів у справі.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
23. Відповідно до вимог частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
25. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
26. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
27. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційну скаргу щодо доводів, зазначених в пунктах 20 - 22 описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 
28. Предметом судового розгляду є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для відмови у задоволенні заяви боржниці про розподіл витрат на правову допомогу.
29. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів Верховного Суду враховує таке.
30. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
31. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
32. Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
33. Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України унормовано, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.
34. Відповідно до частин першої, третьої статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
35. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
36. Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
37. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
38. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
39. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
40. У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
41. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
42. Тобто зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (такий висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
43. Колегія суддів касаційної інстанції враховує наявність поданого 13.03.2026 представником АТ "Банк Кредит Дніпро" відзиву щодо касаційної скарги на оскаржене додаткове рішення щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу через невідповідність їх вимогам необхідності, реальності розумності.
44. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
45. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
46. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
48. З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги відповідний суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
49. Частинами першою, другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
50. Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої за статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).
51. За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
52. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
53. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
54. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (див. постанову Верховного Суду від 31.05.2022 у cправі № 917/304/21).
55. Наведені вище норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.
56. Разом з тим, положеннями статті 221 ГПК України визначено: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
57. Наведені вище положення статей 124, 126, 129 ГПК України у сукупності з положеннями статті 221 ГПК дають підстави для висновку, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву суд може вирішити питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення.
58. Виходячи зі змісту вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.
59. Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
60. Перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
61. Водночас, колегія суддів звертає увагу, що недотримання унормованої Господарським процесуальним кодексом України процедури, у відповідності до приписів, зокрема, статей 124, 126, 129 ГПК України, є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат, пов`язаних із послугами адвоката.
62. При поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
63. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у cправі № 922/4022/20.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
64. За змістом оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського вбачається, що суд, відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу, виходив з того, що заявлені боржницею вимоги про надання правничих послуг, визначені п.п.1-6 звіту №02/05-25 про виконану роботу від 02.05.2025, заявлені не тому суду (пунктами 4-6 визначені послуги надані у Верховному Суді) і з порушенням строків (роботи, визначені п.1-3 здійснені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції іншим складом суду і така заява подана з порушенням строку її подання, оскільки постанова ЦАГС ухвалена 19.09.2024, в той час як заява з доказами подана 05.05.2025).
65. Колегія суддів враховує, що ухвалою Верховного Суду від 07.11.2025 у задоволенні заяви Литвиненка С.С. , який діяв від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на правову допомогу - відмовлено.
66. Також апеляційний господарський суд врахував, що об`єктом апеляційного оскарження у цій справі є ухвала Господарського суду Запорізької області від 05.10.2023 у справі № 908/2948/23, за змістом якої зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, за апеляційною скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро".
67. З огляду на зазначене колегія суддів вважає обґрунтованими висновок апеляційного господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правову допомогу у цій справі. 
68. Колегія суддів вважає помилковими доводи скаржниці про те, що в цьому випадку арбітражний керуючий не може діяти в інтересах боржника оскільки з огляду на положення статей 12, 114 КУзПБ арбітражний керуючий наділений відповідними правами та обов`язками, в тому числі щодо аналізу та оскарження відповідних судових рішень у процедурі банкрутства.
69. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що діяльність арбітражного керуючого є оплатною. 
70. Зазначене хоч і не спростовує наявність права у боржника отримувати правову допомогу та можливість залучення додаткових представників (в тому числі адвокатів) під час здійснення процедур, однак таке залучення не повинне підміняти/дублювати функцій безпосередньо арбітражного керуючого, також не повинне призводити до появи додаткових витрат не лише боржника, але й інших учасників справи.
71. Колегія суддів наголошує, що провадження у справі про неплатоспроможність, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб. Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють таке провадження від позовного.
72. Водночас, стягнення на користь боржника витрат, які боржник поніс у зв`язку із розглядом окремих процедурних чи процесуальних питань у провадженні у справі про неплатоспроможність, сприятиме непропорційному навантаженню на учасників у справі про неплатоспроможність та не відповідатиме меті процедури неплатоспроможності, а також може сприяти необґрунтованому збагаченню сторін у справ про неплатоспроможність, оскільки законом прямо не передбачено стягнення витрат на правову допомогу у процедурах неплатоспроможності за результатами розгляду заяв, пов`язаних із окремими процедурами банкрутства. Позовне провадження і провадження у справі про неплатоспроможність не є співмірними в їх тривалості, кількості та якості процесуальних і процедурних дій, а також з різною метою та наслідками таких дій для учасників зазначених проваджень.
73. Крім того, процедура стягнення з кредитора витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідує легітимну мету та не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат.
74. Водночас, як ГПК України, так і КУзПБ не передбачено беззаперечну компенсацію боржнику та арбітражному керуючому, який діє від його імені, витрат у тих випадках, коли арбітражний керуючий залучає адвоката з метою представництва його інтересів та в інтересах боржника під час розгляду питань, які входять до компетенції безпосередньо арбітражного керуючого.
75. Посилання заявника на висновки Верховного Суду що викладені в ухвалі від 07.04.2025 у cправі № 913/769/21, в ухвалах від 12.01.2023 у справі № 910/4404/17, від 12.10.2022 у справі № 910/6306/21, 28.07.2022 у справі № 915/940/18, від 14.02.2022 у справі № 917/565/21, від 24.04.2023 у справі № 920/116/21 зазначеного не спростовує.
76. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
77. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
78. Частиною першою статті 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
79. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та залишення оскаржуваної додаткової постанови апеляційного суду без змін.
Судові витрати
80. У зв`язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі № 908/2948/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В.Я. Погребняк
Судді О.В. Васьковський
К.М. Огороднік